СІН СИЛЬ ГІ
ПАК СЕ ЧЖОН
ЧХВЕ ЧОН У
ЛІ СО І
ЧО ЙОН ЧЖЕ
ЛІ НАДІН
КІМ ХАН БІН
СІН ТОН У
ЧХВЕ СО ИН
КІМ ЧИН ЙОН
КІМ СЕ ЧЖУН
ІМ МІН СО
ПЕКЛО ДЛЯ САМОТНІХ
Остаточні результати такі.
Це підсумковий рейтинг у чоловічій грі за можливість піти в Рай.
Перше місце посів Йон Чже.
Дякую.
Друге місце.
Чон У.
-Молодець. -Боже.
І третє місце отримує Чин Йон.
Усі молодці.
Боже.
Господи.
-Здається, я зараз розплачуся. -І я.
Він сказав, що зробить усе можливе — і зробив.
Так.
О Боже.
Що з нами не так?
-Серйозно, що це таке? -Яке ж дивне це шоу.
-Я ллю сльози через Чон У. -Чому всі плачуть?
-Що це таке? -Але чому плаче Кюхьон?
Чому він плаче?
-Що це таке? -І чому музика така…
-Я відчуваю… -Я маю на увазі…
Я так дивно почуваюся.
Чон У — зірка цього сезону.
Господи.
Як це сумно.
Це його тріумф.
Він домігся цього завдяки власній тяжкій праці і старанності.
Це тому що ми знали
душевний стан Чон У під час змагання з іншими.
-Так. -Навіть коли
його витягали з ями двоє інших,
він повторював собі: «Я не можу дозволити, щоб це сталося».
Його майже витягли кілька разів.
-Так. -Але в тій ситуації
було видно його думки: «Я маю перемогти, незважаючи ні на що».
-І він знову забирався назад. -Так.
Бачити те, як він це робить…
-Молодці. -Молодці.
-Молодець. -Вітаю. Ти — справжній переможець.
-Молодець. -Чон У, ти…
Не забудьте взутися.
-Чон У був просто неймовірним. -Справді.
-Був налаштований протриматися. -Чон У…
-Важко повірити, що він посів друге місце. -Неймовірно.
Він зробив усе, думаючи, що це останній шанс.
-Так. -Він це зробив.
-Я виснажена. -Скажи Чон У, що він молодець.
-Так. -Скажи щось.
-Зараз? -Так!
Ні, не хочу.
-Чому ні? -Чому?
Чому ні? Це остання гра.
-Так, чому? -Я просто…
Хочу підібрати правильні слова.
Це нелегко.
-Але весело. -Це точно.
-Зовсім не весело. -Я так втомився.
Не думаю, що зможу це повторити.
-Усі посміхаються. -Усі такі радісні.
Раніше в них були такі обличчя…
-Знаю. Зараз життєрадісні. -Точно.
-Молодці! -Хлопці, ви всі молодці!
Дякуємо.
-Це весело. -Чон У піде в Рай.
-Піде! -Чон У піде!
-Чон У нарешті йде! -Чон У.
Чон У.
-Добрий був бій. -У мене відчуття, що це я боролася.
-Я боролася з своїм серцем. -Було напружено.
Але вони були круті.
-Дуже круті. -Серйозно.
-Вони відмовилися здаватися. -Так.
На Чон У, Хан Біна і Чин Йона було цікавіше за всіх дивитися.
Так.
Було весело.
-Але в Силь Гі багато чого на думці. -Багато.
Ні.
Тобто — ні?
-Просто визнай. -Насолоджуйся.
Ти така кумедна.
Просто насолоджуйся.
Чон У, мабуть, у захваті.
-Мабуть, пишається собою. -Він сам упорався.
Він дуже хотів сам чогось досягти.
У Чин Йона була стратегія.
-Так, він… -Використав прийоми.
Так. Постійно їх застосовував.
-Рухався по-пластунськи. -Як професійний спортсмен.
-І я так думаю. -Виглядало наче джіу-джитсу.
-Так? -Так.
-Не можу передбачити, кого обере Чин Йон. -Чин Йон?
Це весело.
-У кінці всі трусилися. -Це точно.
Його треба скласти, не дивлячись?
ХАНХЕ, ХОН ЧІН КЬОН, ЛІ ДА ХІ, КЮХЬОН
Те, як Надін вертить кубик, дає зрозуміти, що вона занепокоєна, так?
Зазвичай на нього дивляться.
-Вона просто непокоїться. -Так.
Цікаво, кого обере Чин Йон.
-Силь Гі уже обрана, так? -Так.
-Цікаво, що станеться. -І мені.
Думаю, Се Чжон піде.
-Се Чжон? Сподіваюся, що так. -І я.
-Ми вже знаємо… -Так?
…кого оберуть Йон Чже і Чон У.
Так, це надто очевидно.
Але Чин Йон залишається темною конячкою.
Так, кого ж обере Чин Йон?
Думаю, я вже обгоріла.
І я.
Думаю, Чин Йон залишиться вірним своєму серцю.
ЛІ НАДІН
Тож, думаю, він зробить те, що йому підказує серце.
Я досі не мала змоги проявити себе як слід перед Чин Йоном,
тож не думаю, що він обере мене.
Ну нічого.
Гей, хіба це не мій намет?
-Твій. -То чому ти тут?
-Що, посидіти не можна? -Авжеж, можна.
Ти поводишся холодно відтоді, як повернулася з Раю з іншим.
Що?
Ти поводишся холодно відтоді як повернулася.
Це неправда.
-Я жартую. -Це не так.
Морозиво було смачне.
-Ти їла морозиво? -Морозиво і шербет.
-Та годі. -Ревнуєш?
Схоже, ти там добре ласувала.
Але цього разу, сподіваюся, ти не підеш.
-Цього разу? -Так.
Буде веселіше, якщо не підеш.
Знаю. Звичайно, я в доброму гуморі, адже вчора я була в Раю.
Але всі так добре веселилися тут, тож…
Чесно, так, ми дійсно вчора веселилися.
-Справді? -Так.
Со Ин, Се Чжун, Силь Гі та всі інші сказали,
що було дуже весело.
Вони стільки сміялися…
-Справді? -… аж до болю в горлі.
Але тебе там не було, тож…
Ти пропустила всі веселощі.
Я знаю.
Взагалі-то, веселощам усі завдячують мені.
Гаразд.
Кажу тобі. Веселощі — моїх рук справа.
-Залишаймося сьогодні тут і повеселимося. -Добре.
Треба поміркувати, що сьогодні робити.
-Поміркувати? -Так.
Іди всередину. А то обгориш на сонці.
Я не обгоряю швидко.
Господи.
Тобі треба берегти здоров'я.
І не травмуватися.
-Іди всередину. -Добре.
-Побачимося пізніше. -Гарної розмови.
Ні.
Вона зараз упаде від спеки.
Бувай.
Привіт, Силь Гі.
Є час поговорити?
-Ти зайнята? -Ні, тож піду всередину.
-Що? -Ні, тож піду всередину.
Я думав, може, ти зайнята.
-Хочеш поговорити он там? -Добре.
Гаразд.
Ти так гарно вбрався до Раю.
Силь Гі, ти навіть краще вбрана. Не бачив тебе такою.
-Чому він… -Боже, хто б міг подумати.
-Господи. -Чому він стежив за ними ззаду?
Чому він там був?
-Ти травмувався? -Що?
-Ти травмувався? -Ні, все гаразд.
Боже.
Така прикрість.
Я хотів бути другим.
Мені не було цікаво бути першим.
Але я мав хоча б бути другим.
Така прикрість.
Хай там як, я думаю, ти був неймовірним.
Я зробив усе можливе, тож я змирився з результатом.
Зрозуміло.
Чон У.
Чон У був сильним.
Чон У теж відчайдушно прагнув перемогти.
Що ж, я програв, тож, очевидно,
він забере тебе, але я з цим нічого не вдію.
Коли ти пішла зі мною в Рай,
враження, яке ми справили…
Тобі дуже подобається слово «враження».
-Я все чула про «враження». -Це важливо.
Що? Що саме?
Я чула все.
Що подорож до Раю з іншою також справила на тебе враження — по-іншому.
Це справило інше враження…
Це правда.
Для цього і існує Рай.
Ти вирішив, із ким підеш?
З ким піду?
-Так, я вирішив. -Ясно.
Можна в тебе дещо спитати?
-Що? -На чому ґрунтувався твій вибір?
-На чому ґрунтувався? -Я зможу спокійно піти, якщо знатиму.
Зрозуміло.
Що ж…
Це людина, яка мене цікавить.
Я обрав, виходячи з цього.
Ну, хай там як…
Я розумію. Ходімо.
Гаразд.
-Вона трохи засмутилася. -Так.
-Хотіла, щоб він чіплявся за неї.
Гадаю, вона сподівалася почути щось на кшталт:
«Це людина, яка для мене нічого не значить».
Він міг сказати: «Ти єдина, хто має для мене значення».
Чому він це сказав?
-Тому що він чесний. -Він чесний.
Гадаю, в цьому полягає чарівність Чин Йона.
-Так. -Це точно.
Боже, тут є дехто хитрий.
Не можу розгадати його.
-Хто? -Чому ти туди дивишся?
По-перше, в скількох людях ти зацікавлений?
-У двох. -Зацікавлений?
-Зрозуміло. -Я не знав.
-Що? -У двох?
То ти йдеш із другою?
-Із другою? -Так.
Тому що, думаю, першу, яка мені подобається,
обере той, хто посів друге місце.
-Сьогодні все стане ясно, так? -Так.
-Однозначно. -Буде цікаво.
Гадаю, все стане ясніше.
Зараз ми визначимо пари, які потраплять на побачення до Раю.
ВИЗНАЧЕННЯ ПАР ДЛЯ ПОБАЧЕННЯ В РАЮ
Розважайтеся.
Шанс піти до Раю отримали
Чо Йон Чже, Чхве Чон У і Кім Чин Йон.
Вийдіть до вогнища.
-Ходімо. -Побачимося згодом.
-Розважайтеся! -До завтра.
-Щиро вітаю. -Гарно проведіть час.
-Я серйозно. -Просто розважтеся.
Я за тебе радий. Навіть більше.
Перший переможцю, Чо Йон Чже,
обери людину, з якою ти хотів би піти на побачення до Раю.
Він одразу назве.
Людина, з якою я б хотів піти до Раю, — це Со Ин.
Людина, яку обрав Йон Чже, — це Со Ин.
-Що? -Со Ин, виходь назовні
-до Йон Чже. -Розважайся.
-І йди до Раю. -Бувай.
Гарно вам провести час.
-Побачимося завтра. -Буде весело.
Йон Чже винен мені вечерю, коли це скінчиться.
-Серйозно. -Так, це точно.
-Я допомогла йому перемогти. -Це правда.
-Він врешті-решт переміг. -До завтра.
-Ми за тобою сумуватимемо.
То ось як воно відчувається, коли дивишся.
-Гріє душу. -Так.
Вони так добре виглядають разом.
Поглянь, як він побіг її зустріти.
-Так уважно. -Іти сюди?
Так.
Я ж казав: наступного разу підемо разом.
-Так. -Гадаю, це сьогодні.
Я говорила, що хочу піти ще раз, пам'ятаєш?
Так.
-Разом із тобою. -Я був дуже радий це почути.
Це чудово.
Вони зараз дійсно виглядають, наче молодята.
Вони з самого початку виглядали, як пара.
-Добре виглядають разом. -Перша і остання подорож до Раю…
-Разом від початку до кінця. -… разом.
Другий переможець — Чхве Чон У.
Чон У, обери людину, з якою ти хотів би піти на побачення до Раю.
Ми не знаємо до кінця.
Що ти цим хочеш сказати — «ми не знаємо»?
Він відчайдушно хотів перемогти.
Так.
Людина, з якою я хотів би піти до Раю, — це…
Силь Гі.
-Людина, яку обрав Чон У, це… -Він одразу назвав.
…Силь Гі.
-Силь Гі, виходь… -Побачимося.
-…і йди до Раю з Чон У. -Насолодися там їжею.
Насолодися там їжею.
Чон У нарешті йде.
-Він іде. -Чон У.
Ми нарешті йдемо.
Давай понесу.
-Дякую. -І цю?
Ходімо.
Обережно з вогнем.
Ти так гарно вбрався.
-Як тобі мій джинсовий вигляд? Нормально? -Так, гарно.
Тобі личить цей полуничний колір.
Боже, я такий схвильований щодо нашої подорожі.
Чон У, роби там все, що хочеш.
Ні, обговорімо, що будемо робити разом.
Використаймо це по-максимуму.
Я вперше підіймаюся цими сходами.
-Нарешті ти ними йдеш. -Так.
Зі мною.
Усе це для мене таке нове.
Боже, скільки ж він на це чекав?
На цей самий момент.
Він переміг.
Молодець, Чон У.
Нарешті, третій переможець — Чин Йон.
Обери людину, з якою ти хотів би піти на побачення до Раю.
Це важливо.
-Важливий момент цього дня. -Назви людину, з якою ти хотів би…
-Спробуймо вгадати. -…піти до Раю.
-Або Се Чжон, або Мін Со. -Це ж не Надін, так?
-Неможливо вгадати. -Я дійсно не знаю.
Я знаю, хто є його першим вибором, але він взагалі не натякав, хто є другим.
Я не знаю, хто його другий вибір.
Я не впевнена. Може, Надін? Надін може піти.
-Це не я. -Я не можу розгадати Чин Йона.
Думаю, це Надін.
Не думаю, що це я.
-Чому ні? -Тому що ми не говорили.
Не можу сказати, що в голові в Чин Йона.
-Я дійсно не можу. -Серйозно.
Я полишила спроби робити прогноз щодо нього.
Цікаво, кого він обере.
Думаю, Надін.
-Але Се Чжон має піти хоч раз. -Так, Се Чжон.
Сподіваюся, це або Се Чжон, або Надін.
Людина, з якою я хотів би піти до Раю, — це…
Мені дійсно цікаво.
Думаю, йому знадобиться час.
-Він це обміркує. -Він обдумає.
Людина, яку обрав Чин Йон, — це…
Людина, з якою я хочу піти до Раю, — це Надін.
…Надін.
Надін, виходь і йди до Раю з Чин Йоном.
Надін.
-Надін. -Боже.
Це Надін.
Серйозно? Я цього не очікував.
Що робити?
Іди і похизуйся своїми чудовими вбраннями.
Але я не можу…
Ти запакувала всі речі?
-Ні. -Ні?
Я запакувала, але…
-Ти не думала, що підеш, так? -Так.
-Усе одно, іди і розважся. -Так, розважся.
До завтра.
Побачимося.
Люблю вас, дівчата.
-І ми тебе. -Ми тебе любимо.
Я вас люблю.
-Привіт. -Привіт.
-Сюрприз. -Сюрприз?
-Ходімо. -Допомогти?
Ні, все гаразд. Я сама понесу.
-Ти на це очікувала? -Ні.
Серйозно, не очікувала.
-Узагалі? -Ні.
Повеселімося сьогодні.
-Добре. -Добре? Шампанське?
-Шампанське? -Гаразд.
-Повеселімося. -Гаразд.
-Є стільки всього. -Мені треба дізнатися твою роботу
-і твій вік. -І мені так само.
-Ми думали про одне й те саме. -Так.
-Мені так цікаво. -Мені дуже цікаво дізнатися про тебе.
Так.
Ви знали, що він її обере?
-Я сказала це раніше, пам'ятаєте? -Так.
Їй гірко.
Мабуть, вона так розчарована.
Коли я побачила обличчя Се Чжон,
то зрозуміла, що вона таємно сподівалася, що її оберуть.
На її місці я так почувалася б.
Але коли він обрав Надін, мабуть, в її голові промайнуло безліч думок.
Вона — єдина, хто не був у Раю.
Це так.
Хоча Се Чжон така чарівна.
-Так. -Правда ж?
Щодо Чин Йона і Надін: вони зацікавилися одне одним
під час розмов.
Також Надін найбільше цікавила Чин Йона після Силь Гі.
І зараз у Надін також сильні почуття до Чин Йона,
-тож, гадаю, це побачення в Раю… -Так?
…буде дуже важливим.
-Для Чин Йона так точно. -Так.
РАЙ
-Ми ще не прийшли, так? -Двоє дверей.
-Там двоє дверей? -Так.
Це досить шокуюче.
Що це? Усе декоровано золотом.
Усе в мармурі й золоті.
Що це?
Це місце…
-призначене для двох? -Так.
Це басейн.
-Хочеш поплавати? -Давай.
Тут гарно.
Де ми?
Що це?
-Тут наче лабіринт. -Так?
-Навіть у спальні. -Я одного разу заблукала.
Пограємо в піжмурки?
-Тут це точно можна робити. -Це було б весело.
Якось я зароблю купу грошей і придбаю таке місце.
Давай спочатку замовимо обслуговування номеру.
Так. Розкажи мені, що робити.
Гаразд.
Я так рада.
-Це написано різними мовами. -Так?
Як щодо страви з кожної країни?
-Я з'їм усе. -Зробімо все, що хочеш. Серйозно.
-У них є бургери. -Ти хочеш?
-Так. Ти теж любиш бургери? -Так.
Чудово, є і корейська їжа.
-Хочеш корейську страву? -Гарна ідея.
-Тут філе і… -Баранячі відбивні.
-Відбивні. -Обов'язково.
Добре.
-Я спробую. -Гаразд.
Що натискати першим?
-Це треба підняти, так? -Так.
Ось.
-Бургер, філе і… -Баранячі відбивні.
…баранячі відбивні.
-Ми замовляємо надто багато? -Ні.
-Замов іще. -Замовити ще?
Замов усе, що хочеш.
Так, поки що це все.
О Боже, ми замовили надто багато?
-То й що? -Усе добре.
Насолоджуйся цим днем, Чон У.
-Я хочу зробити це для тебе. -Я планую побачити, як ти багато їси.
Тоді давай розберемо речі, підготуємося та наберемося сил.
Просто здуріти можна.
Він на сьомому небі.
Він пригадує сьогоднішній день.
Та інтенсивну гру.
Ні, не тільки сьогодні.
-Мабуть, останні вісім днів. -У нього був важкий період.
РАЙ ЙОН ЧЖЕ І СО ИН
Ми в…
-дуже значимому місці. -дуже значимому місці.
Ми поклали речі тут минулого разу.
Це гарно.
Коли ми прийшли сюди вперше…
-Коли ми вперше сюди прийшли… -Це те саме місце.
Наша перша подорож до Раю, а тепер остання.
Мені це подобається.
З тією ж людиною.
Так.
Це те, що називають «замкнути коло»?
То що, зробімо щось нове?
Так.
Вони в тому ж номері, що раніше.
Це наче їхня річниця.
Як мило.
-Ми повернулися. -Ми повернулися.
Так.
-Але цього разу краще. -Так.
Раніше басейн був теж дуже гарний.
-Так. -Так.
-Відчуття такі самі, але трохи інакші. -Так?
Може, це тому що ми трохи змінилися…
за цей час.
Не певна. Просто не певна.
-Який гарний захід сонця. -Так.
Боже, час дійсно просто летить.
Точно.
Що ти думаєш?
Ну…
-Я рада, що ми прийшли. -Що?
-Добре, що ми прийшли. -Справді?
З багатьох причин.
-Добре, що ми прийшли. -Розумію.
Навіть сюди.
-Завдяки тобі. -І я. Я теж так почуваюся.
Але, дивлячись назад,
думаю, я робив правильний вибір
кожного разу.
З моєї точки зору.
Тож, гадаю, я зробив усе як слід.
Зараз почуваюся так само.
Так.
Я теж про це думала.
Думаю, були моменти, коли ми дуже вдало вибирали час.
І я думаю, ми змогли дістатися сюди…
завдяки тим моментам.
І, знаєш,
на початку,
-коли в той день ми випадково поговорили… -Так.
…якби я не зрозуміла, що ти відчував,
або якщо тієї розмови взагалі б не сталося,
-все могло б бути інакше. -Так.
Згоден.
Усе, що завгодно, могло статися в будь-який час, але врешті-решт…
-Обираєш шлях, коли вирішуєш. -…обираєш шлях.
-Так, і ми пішли тим шляхом. -Так.
Якби в нас не сталося тієї випадкової зустрічі одне з одним,
можливо, нам знадобилося б більше часу,
-щоб дістатися до цього моменту. -Могло й таке бути.
Але не сталося, тож я дуже…
вдячна за ці маленькі збіги.
Не знаю. Я маю на увазі…
Очевидно, з тобою, Йон Чже, я виглядаю щасливою.
Чому?
Дівчата кажуть, що їм гріє душу бачити, як ми розмовляємо.
Так, вони дійсно це казали.
-Хоча не знаю, чому. -Не знаю.
Я одного разу дещо їм сказала.
Вони запитали, яких стосунків я хочу.
І що я хочу, щоб піти з «Пекла для самотніх».
Я просто сказала:
«Хочу бути з тим, хто зробить мене щасливою від одного погляду на нього».
Зрозуміло.
От що я сказала.
То твоя надія збулася?
Чому, на твою думку, я підняла цю тему?
Я дійсно не певен…
З багатьох причин
я дуже щаслива бути тут з людиною, яка посіла перше місце.
ПЕКЛО
Давайте поїмо.
-Думаю, це сире курча. -Боже.
-Зробімо гостру тушковану курку? -Добре.
Ти вправний.
Нам теж треба їсти добру їжу, як і тим, хто пішов у Рай.
Так.
Ви їсте курячі шийки?
-Так. -Так.
-Ти теж їси шийку? -Так, я її жую.
-Мабуть, ти думаєш, вона мила. -Що?
-Мабуть, ти думаєш, вона мила. -Так.
-І картоплю, якщо хочете. -Се Чжон, скільки картоплі?
-Покладемо п'ять. -П'ять?
Надто…
Куряча вирізка.
Обережно.
Куряча вирізка.
Обережно.
Думаю, я неправильно ріжу.
Усе гаразд. Ти зробила, як треба.
Я навчився, дивлячись.
-Що мені робити? -Усе гаразд. Я зроблю. Це небезпечно.
Різати ось так чи на три частини?
-Я не так ріжу. -На дві.
Усе добре.
-На дві? -Так.
-Один? -Посередині. Так.
Добре.
-Дякую. -Добре. Не хвилюйся.
-Я помию. Не треба. -Я зіпсую.
-Ти молодець. -Добре.
Кукурудзяний крохмаль краще?
-Симпатія Се Чжуна і Со І… -Так.
Він прилип до неї, як клей, і ширяє над нею.
-Поїмо. -Смачного.
-Смачного.
Боже, запах чудовий.
-Що хочеш? -Картоплю.
Поглянь, як гарно це виглядає.
-Хіба не чудово? -Шикарно.
Чому ти даєш мені так багато?
Боже, це дійсно смачно.
-Бульйон такий смачний. -Так.
-Це так. -Хочу ще рису.
-Так. -Перемішай із рисом.
-Дуже смачно. -Я так роблю.
Звідси гарний вид.
Океан наче смарагдово-зелений.
-Як картина. -Так.
-Почуваюся розслабленою. -І я.
Коли б іще ми змогли
-поїсти і поспати біля океану? -Так?
Наче картина.
-Це краще, ніж картина. -Так.
РАЙ ЧИН ЙОН І НАДІН
Це — новий рівень.
-Як очікувалося. -Що це?
Господи.
Так гарно.
-Ти здивована? -Так. Це так дивовижно.
-Я зголоднів, Надін. -І я. Давай починати.
-Смачного. -Смачного.
Мабуть, ти голодний.
Так, сьогодні використав купу енергії.
Так. До речі, ти був дійсно неймовірним.
-Справді? -Та.
-Як гадаєш, хто був найкращим? -Ти.
-Справді? -Так.
-Навіть хоча я програв? -Так.
Зрозуміло.
-Я за тебе вболівала. -Справді?
Так.
-Я цього не очікував. -Що?
Я цього не очікував.
-Вона виражає себе… -Надін…
…адже тут тільки вони двоє.
-Так. -Чому я вболіваю за цю пару?
Так, вони милі.
-Я теж хочу за них вболівати. -Так?
-Спершу розкриємо наш вік? -Наш вік?
Так.
Добре.
Скільки тобі років?
-За корейським віком? -Так.
-23. -23?
-28. -28?
Так. Я знала, що тобі 28 років.
-Справді? -Так.
Чи, може, 27.
Отже тобі 23.
Ти раптом здаєшся такою милою.
Зненацька всі твої дії здаються…
Я не люблю бути милою.
Зрозуміло.
-Ні, здається, це в тобі є. -Ні. Я дійсно не поводжуся мило.
Необов'язково діяти мило, щоб бути милою.
До того ж, різниця у віці в п'ять років.
Це доволі багато.
Що?
Але вік — це не те, про що я…
-Зазвичай неважливо… -…сильно переживаю.
-Що важливо, так це людина. -Розумію.
Мені цікава твоя робота.
Чим ти займаєшся?
Ні, не кажи.
-Не кажи. -Чому ні?
Спробую вгадати.
Гаразд.
Ти ютубер?
-Що? -Ти — ютубер? Ютуб.
Що? Серйозно?
-Так, я — ютубер. -Справді?
-Що? -Звідки вона знала?
-Звідки вона знала?
-Боже. -Це нелегко вгадати.
-Не може бути. -Чому ні?
Який у тебе контент на Ютубі? Тренування?
Спочатку це була тактика.
-Стрільба з рушниць… -Тактика? Рушниці?
Так, я створював контент для Ютуба про стрілянину з рушниць,
але зараз я пробую купу різних речей.
Це дивовижно.
Чесно кажучи, в Кореї важко робити контент, що стосується зброї,
-через правові обмеження. -Так.
Тож я планую поїхати в США в кінці року
і спробувати створювати контент там.
Приїжджай у гості.
А де ти живеш, Надін?
-Зараз — у Бостоні. -У Бостоні?
-Через навчання. -Через навчання?
-То ти — студентка. -Так.
Я вивчаю медицину. Збираюся до медичного університету.
-До медичного? -Так.
-То ти готуєшся стати лікарем? -Так.
Я піду до медичного університету після останнього курсу.
То ти маєш пройти всі ті етапи,
-щоб стати лікарем? -Так.
-Але… -Ти — майбутній лікар.
Так, вивчаю мозок.
-Вивчаєш мозок? -Нейробіологія.
Я справді…
не можу уявити тебе лікарем.
Приїжджай до Бостону.
-До Бостону? -Так.
Варто колись приїхати.
Куди ти хочеш поїхати в Штатах?
Гадаю, варто поїхати у віддалене місце, де є стрільбище.
-Хочу там тренуватися. -Зрозуміло.
Хочу це зробити, тому що раніше я служив в армії.
-Справді? -Так.
-Чотири роки. -Я думала про це.
-Так? -Так.
-Знаєш, що таке підрозділ підривників? -Так.
Я служив у ній.
Справді?
Отже, з самого початку ти…
-Служив там? -Так.
З самого початку я подавався на службу там.
Це фантастично.
-Дійсно фантастично. -Справді?
-Дякую. -Молодець.
-Я трохи теж служила в армії. -Справді?
Ти служила в армії?
-Підготовка офіцерів. -Так.
-Підготовка офіцерів резерву. -Як довго?
Лише рік.
-Ясно. -Тож я теж носила форму.
-Підготовка офіцерів резерву. -Так.
Боже. Ти мене постійно дивуєш.
Мені подобається все військове.
-Я цього не очікував. -Я теж багато стріляла.
-Справді? -Так.
-З чого? -Зі снайперської гвинтівки — жодного разу.
-Ясно. Штурмові гвинтівки чи дробовики? -Штурмові гвинтівки, дробовики, пістолети.
Пістолети?
-Тож, коли я поїду до Штатів, ми могли б… -Постріляти?
-Було б добре разом постріляти. -Я непогано стріляю.
-Тобі подобається? -Так.
І ти добре стріляєш?
-Так. -Зрозуміло.
-Це цікаво. -Так.
-Дуже цікаво. -Усе відчувається інакше, так?
І я так відчуваю.
Усе відчувається по-іншому.
У них є дещо спільне.
Вона постійно каже, що їй подобається все, що він робить.
Я не очікував, що в них це спільне.
Так.
Ти робиш щось, пов'язане з модою?
-Я не роблю модний контент. -Але ти дуже добре вдягаєшся.
-Справді? -Так.
Я приділив цьому додаткову увагу через шоу.
-Зазвичай я ношу все чорне. -Усе чорне?
-Я теж зазвичай ношу все чорне. -Справді? Усе чорне?
У мене також чорний мотоцикл і…
-Мотоцикл? -Так, тобі подобаються мотоцикли?
-Справді? -Вони тобі подобаються?
Harley-Davidson?
Ні. У мене Yamaha MT-09.
-Так, я знаю, що це. -У мене такий, і він супершвидкий.
Я дуже люблю транспорт.
Автомобілі і мотоцикли.
-Справді? -Знаєш Формулу 1?
-Так -Ти — фанат?
Так.
-Я люблю такі речі. -Ясно.
-Люблю звук вихлопу. -Зрозуміло.
-Тож це не «пінг», це «дринь-дринь». -Ясно.
Ти знаєш, що це, так?
Чому ти постійно видаєш звуки?
-Завжди хотіла покататися. -У тебе є?
Ні. Я не вмію кататися на мотоциклі.
-Справді? -Так.
Лише керую авто. У мене є авто.
-Треба тебе якось покатати. -Так.
-Я б хотіла. -Серйозно.
Так.
-Добре більше про тебе дізнатися. -Так.
Нарешті ми дізналися одне про одного.
-Будьмо. -Будьмо.
Чур, моє щастя!
Який момент тут для тебе був найкращим?
-Чи найбільш пам'ятним. -Найбільш пам'ятним?
Так, від самого прибуття.
Оцей.
Зрозуміло.
-Вона це серйозно. -У неї серце завмерло.
-Боже. Це побачення — це щось. -Так.
-Воно було коротким, але… -Вона сказала: «Оцей».
Справило сильне враження?
-Серце Чин Йона завмерло. -Так.
-У той момент. -Ти відчула, так?
Відколи вони наодинці,
тон і вираз обличчя Надін геть інші,
-ніж коли вона була в Пеклі. -Так.
Вона така чарівна.
Думаю, Надін проявляє зараз всю свою чарівність.
-Точно. -Так.
-Точно. -У мене рот не закривається.
-Не можу не посміхатися. -Вона чарівна.
-Так. -Сама чарівність.
-І чистота. -Так.
Власне кажучи, багато жінок не цікавляться такими речами.
-Так. -Це правда.
-Він, мабуть, думає, яка вона приваблива. -Так?
Коли хтось каже, що має транспорт, зазвичай питають: «Мотоцикл?»,
-адже вони небезпечні. -Так.
Могли б на цьому закінчити,
-але вони далі про це говорять. -Так.
Навіть про звук вихлопу.
Її цікавлять різні сфери, не лише одна.
І так сталося, що вони пов'язані з тим, чим
-займається Чин Йон. -Так.
-Це доля. -Вони добре підходять одне одному.
РАЙ ЧОН У І СИЛЬ ГІ
Усе так гарно виглядає.
Тут дві виделки для одного.
-Оце? -Так.
Це найтовщий стейк, який я колись бачив.
Виглядає так добре.
Середнього просмажування? Який соус хочеш?
Спершу понюхай.
-Як пахне? -Як соус для стейка.
Для стейка? Добре.
Тане в роті чи жорсткий?
Спробуй негайно.
Дуже смачно, так?
-То ось чому люди багато не їдять… -Так.
…у Пеклі.
Дійсно смачно, так?
Я дуже щаслива.
Це найсмачніша їжа, яку я колись їла.
-Що ти їла останнього разу? -Не пам'ятаю.
Гаразд.
-Запам'ятай усе, що ти сьогодні з'їси. -Авжеж.
-Силь Гі, ти їси креветки? -Так.
Дякую.
-Ти їси гриби? -Так, я люблю гриби.
-Дякую. -Спробуй це і це.
Спробуй баранячу відбивну, доки не охолола.
Мені досить.
-Ти наїлася? -Тобі слід більше з'їсти.
Мені нічого не треба.
Лише бути тут із тобою — чудово.
Таке відчуття, що я зараз уві сні, тому що те, про що я мріяв,
-стало реальністю. -Чон У.
Я можу в тебе дещо спитати?
-Зараз? -Так.
-Чим ти взагалі займаєшся? -Моя робота?
Ми наразі нічого не знаємо.
Це твій перший раз тут зі мною, тож…
Можеш здогадатися?
У тебе є якесь передчуття?
Модель, актор, поп-ідол?
Я дам тобі підказку.
Підказку.
Це дуже близько до нас зараз.
Те, що ми щойно їли. Дуже близько.
Не знаю.
Гадки не маю.
Ну…
Ось це.
-Кава? -Так. Кав'ярня.
Я керую кав'ярнею разом із батьками.
-У нас сімейний бізнес. -Зрозуміло.
А де це?
-Канвондо. -Канвондо?
Так, у Канвондо.
Я бувала в багатьох кав'ярнях у Канвондо.
-Справді? Нещодавно? -Так.
Можливо, я його знаю.
-Справді? -Так.
«Суперсолодка кукурудзяна кава».
Я знаю це місце!
-Справді? Звідки? -Так.
-Тож я… -Я бачила тебе в Інстаграмі.
-Мене? -Так.
-Справді? -Так.
Я дуже хотіла випити суперсолодкої кукурудзяної кави.
Почала шукати, і першим побачила це місце.
Справді?
Я — бариста.
Я керую кафе разом із сім'єю.
Воно відоме своєю суперсолодкою кукурудзяною кавою.
КУКУРУДЗЯНА КАВА РОЗПРОДАНА
Хіба це не відоме місце?
Як може бариста бути таким крутим?
Як бариста, я пишаюся смаком моєї кави.
Щоб забезпечити найкращу якість,
зазвичай спочатку вранці я роблю вершки.
Потім регулюю кавомолку і запускаю кавоварку.
Я завжди намагаюся робити кращу каву для своїх клієнтів.
ЧХВЕ ЧОН У БАРИСТА
Можеш вгадати мій вік, так?
28?
-28? -Так.
Може, почнемо з тебе?
-Спочатку скажи, скільки тобі років. -Що?
Мені 25.
-Серйозно? -Так.
-Справді? -Так. А що?
-Зрозуміло. -Тобі 25?
Так.
Мені 25.
Ми однолітки.
Не дивно, що мені було зручно називати тебе за іменем.
Справді? Я…
Я думав, ти старша за мене. Ти говориш дуже…
Але зачекай.
-Тобі справді 25? -Так, я народилася 1998 року.
3 березня 1998 року.
Це дивовижно. Так весело. Ти народився 1998 року.
Силь Гі, ти так виглядаєш, що
могла б навчатися на ідола.
-Хочеш, щоб я розповіла? -Так.
Я навчаюся грі на піаніно.
-Піаніно? -Так, це моя спеціальність.
Це тому ти не робиш манікюр?
Так. Ніколи в житті не робила манікюр.
-Можна поглянути на твої долоні? -У мене дуже маленькі руки.
Подушечки пальців мають бути пухкими.
Насправді…
-Вони дуже пухкі. -Так.
Як лапки.
На дотик, як у цуцика… Ну, знаєш.
Розумієш, про що я? Цуценячі лапки.
-Так. -Таке відчуття.
М'які.
Вони так, тому що ти багато граєш, чи вони такі самі по собі?
Не впевнена, але якщо придивитися, вони всі в мозолях.
Якщо ти грала на піаніно аж до мозолів,
мабуть, ти досягла мети, яку дійсно важко досягти.
На мою думку.
Я багато разів зазнавала поразки.
-Ти не здалася. -Ні.
У тебе можна багато чому навчитися.
Я раніше був спортсменом.
-Який вид спорту? -Я грав у футбол.
-Десь десять років. -Неймовірно.
Дійшло до того,
що я ледь не вступив у професійний футбольний клуб.
Я мав залишатися сильним і просто піти до кінця.
Нещодавно я зрозумів, що досі трохи шкодую,
що залишив футбол.
Але я обрав інший шлях, тож більше не здаватимуся.
Я хочу сказати…
що це — новий виклик, а не здача.
Так, ти маєш рацію.
То ти закінчуєш навчання?
-Так, я — старшокурсниця. -Правда?
У мене наступного року випускний.
Приходь.
-А можна? -На мій випускний виступ.
Я принесу дві чашки кукурудзяної кави.
Там же будуть твої друзі,
-тож я зроблю так, щоб вони прийшли. -Фургончик з кавою?
-Ти це хочеш? -Так.
Справді? Добре. Обіцяю.
-Спершу вершки… -Це так мило.
…Їх знадобиться багато.
-Я зроблю це для тебе. -Дякую. Це так мило з твого боку.
Зненацька все відчувається таким веселим і неймовірним.
-Так, наш вік… -Я так багато говорю.
Здається, це вперше, коли я так багато говорила.
-Зі мною? Чи взагалі? -Так.
Так, це те, для чого…
Так. Це місце для цього існує.
-Я знаю. -Я дуже хотів сказати тобі в Пеклі.
Я знаю. Було видно, що ти дуже хотів мені сказати.
Я весь час думав про це в Пеклі.
Тоді ти, мабуть, дуже сильно хотів перемогти.
Ти поранився?
Так. Але все гаразд.
Ти десь іще поранився?
-Багато де. Коліна, плечі. -Справді?
Чесно кажучи, я грав, думаючи, що маю перемогти, незважаючи ні на що.
Пам'ятаєш, коли ти одного разу плакала?
Коли я це побачив,
я ще більше налаштувався на перемогу.
Якби я посів третє місце
і Чин Йон забрав тебе,
думаю, я дійсно розплакався би в Пеклі.
Ось як серйозно я був налаштований.
Ти теж досить експресивна щодо мене.
Так. Ти маєш на увазі компліменти?
Так, компліменти та інші дрібниці.
Учора ти попросила
-зробити знімки на Полароїд. -Так?
Коли ти захотіла зробити фото лише нас…
Давай зробимо одне разом.
-Як? -Селфі.
Три, два, один.
-Ви добре виглядаєте разом. -Ви добре виглядаєте.
Це було так мило.
-Я приніс це. -О Боже.
-Це Полароїд? -Так.
-Щоб зробити фото. -Треба зробити.
-Чекайте, він приніс спільний фотоапарат? -Так.
-Зробимо перше фото тут? -Гаразд.
Три, два, один.
-Гей, що з ним не так? -Не друкує?
Зажди.
Може, там немає плівки.
-Ні, є. -Відкрий.
Не може бути.
Перепрошую, юначе, але плівки немає.
О Боже.
Господи.
Але це і робить Чон У привабливим. Навіть таке.
-Його незграбність. -Так.
І він все ще досить молодий.
-Я мав підготуватися. -Давай насолоджуватися моментом.
-Можемо зробити фото очима. -Нехай це зробить пам'ять.
Так. Можна багато чим зайнятися, наприклад, поплавати.
-Хочеш поплавати? -Підемо?
Так.
-Ходімо перевдягатися. -Перевдягнемося.
Гаразд.
-Силь Гі не любить алкоголь. -Так.
Ось чому вона любить каву, ходити по милих кафе
-і робити фото. -Так.
«Власником відомої кав'ярні, куди я хотіла піти, насправді був ти?»
Це було так неймовірно.
-Так. -У Канвондо
-стільки кав'ярень. -Знаю.
-Тож я думаю… -Це так дивовижно.
…її почуття до нього могли зрости
-у порівнянні з тим, що було раніше. -Згодна.
-Так. -А ще було відчуття,
що Силь Гі взяла на себе ініціативу з Чон У
у порівнянні з іншими хлопцями, з якими вона була в Раю.
Так. Я теж це відчула.
Було враження, наче вона намагається бути на одній хвилі з Чон У,
що я сприймаю за добрий знак.
Взагалі-то, я нервуюся про це, тому що було враження, що
Силь Гі не дуже в захваті та не проводить із ним добре час.
Здавалося, наче її примушують бути з ним на одній хвилі.
«Я зроблю все, щоб Чон У сьогодні був щасливий».
Я відчула таку рішучість.
Може, вона й почувалася так на початку,
але протягом їхньої бесіди, гадаю, вона стає…
-Більш розслабленою? -Так, гадаю, так.
Що ж, Чон У на повну виражає свої почуття.
Але не знаю, чи знає Силь Гі, як на них відповісти.
Думаю, вона хоче віддячити йому за все, що він зробив.
-З почуття вдячності? -Це наче…
-Це наче так… -От про що я хвилююся.
Але наприкінці жінки залишаються з такими чоловіками, як Чон У.
Я думаю, що така, як Силь Гі, може обрати такого, як Чон У.
-Зрозуміло. -Наприкінці.
Поживемо — побачимо.
Мені цікаво, чи почуття жінки можуть змінитися,
коли чоловік із нею такий благородний і щирий?
-Звичайно. -Справді?
Авжеж.
Залежить від людини.
Почуття людини можуть змінитися, але деякі лишаються геть незмінними.
-Це дійсно залежить від людини. -Так.
-Коли ти сьогодні виграв… -Так.
…ти знав, що є перше, друге і третє місця?
-Так. -Так?
Ти був третім, тож людина, з якою ти не зміг піти
чи з якою ти хотів піти, вже була обрана, так?
-Та, з якою ти хотів піти найбільше. -Ну…
Але найбільше…
Можеш казати чесно. Все гаразд.
-Було дві людини. -Так.
У мене на думці було двоє людей. Одна з них — ти.
-Так. -Була ще одна людина, але…
Я дійсно хотів поговорити тут із тобою.
-Мені було так цікаво, чим ти займаєшся. -Розумію.
-Це єдине місце, де ми можемо поговорити. -Так.
Я дійсно хотів більше про тебе дізнатися.
Гаразд.
Тож я справді хотів прийти сюди з тобою.
Але щодо іншої людини, яку я мав на думці…
Так.
Я сподівався, що вона не піде з іншим і лишиться.
Навіть якби я мав піти, я хотів би піти з тобою або з нею.
-Так чи інакше. -Ясно.
Тож я не думаю, що розривався.
Вона пішла з іншим, тож я одразу обрав тебе.
-Зрозуміло. -Так.
-Не думаю, що вона була рада це почути. -Точно.
-Вона спитала, він відповів. -Він був чесним.
-Чин Йон чесний. -Так.
Він дуже чесний.
Але чи зможеш ти балансувати
між навчанням і побаченнями?
Так, але коли я в стосунках, я повністю їм віддаюся.
-Справді? -Так.
Тому, гадаю, це важче для мене.
Зазвичай я не така емоційна, але в стосунках стаю такою.
-Зрозуміло. -Я стаю такою.
Тому я ні з ким не зустрічаюся.
-Але, Надін, у тебе є ясна мрія. -Так.
Я подумав, що це може бути…
складністю для тебе в стосунках.
Я подумав про це раніше, коли ми говорили.
Ти така певна щодо неї, знаєш, що треба робити.
Так.
-Шлях, яким тобі треба іти, дуже чіткий. -Так.
Але я справді вірю, що можу знайти когось,
хто підтримає мою мрію.
Розумію.
Звичайно, може, я не зможу проводити з ним багато часу,
але час, який ми провели б разом,
міг би бути ще більш значимим, як на мене.
Чому ти зненацька притих?
-Що? -Чому такий мовчазний?
Просто думав.
Думаю, що коли я тут, то дізнаюся про себе дещо нове, про що не здогадувався.
-Є типажі, які мене притягують. -Так.
Але зараз мене тягне до людей…
-які від них відрізняються… -Ясно.
…уперше.
-Ти дійсно багато про себе дізнався. -Так.
Думаю, що так.
-Здається, Чин Йона роздирають протиріччя. -Так.
Надін прямо зараз його вивчає.
Таке відчуття, наче вони зіткнулися з реальною проблемою.
Якщо дивитися на це позитивно, Чин Йон уже цікавиться,
як могло б бути в стосунках із Надін.
-Так. -Той факт, що він про це хвилюється,
змушує мене думати, що його почуття до неї розвиваються.
Він думає про це,
-тому що зацікавлений? -Так.
Він сказав, що дізнався про себе дещо, про що не здогадувався…
-Це щось означає. -Так.
Зрештою, це означає, що він думає про Надін. Так я це сприйняв.
«Я зараз думаю про те, щоб полетіти в Бостон заради коханої?»
-«Це так?» -Так.
Спочатку він нею не цікавився, вона — не його типаж,
але зараз у нього інші почуття, бо він зацікавився.
Думаю, це тому він сказав, що його почуття змінилися, відколи він сюди прийшов.
-Зрозуміло. -Так.
Якщо між ним і Силь Гі нічого не станеться, коли вони повернуться в Пекло,
тоді, думаю, з цього може щось вийти.
-Цікаво, що… -Але я думаю,
щойно вони повернуться в Пекло,
Силь Гі та Чин Йон говоритимуть,
а Надін і Чон У знову дивитимуться на них.
-Так. -О ні.
Не так уже й холодно.
-Боже. Перевіримо температуру? -Гаразд.
Парує. Вода тепла.
Боже, гаряче.
Мабуть, було боляче. З тобою все гаразд?
Переживу.
Як сьогодні.
Нічний вид тут чудовий.
-Я бачу вогні. -Знаю.
-Що це? Місяць? -Гадаю, місяць.
Місяць дуже гарний.
-Він з'явився лише щоб ми його побачили. -Так, знову.
Який гарний сьогодні місяць.
Усе гарне.
Справді. Усе гарне.
-Не кажи так. -Чому? Це соромно?
Так дивно.
Не думав, що, коли прийду сюди,
почуватимуся настільки приголомшеним.
Я теж. Ніколи не думала,
що моє серце тут буде тьохкати і вагатися.
Думаю, час, який ми тут провели,
навчив мене чогось новому про себе.
У мене є питання.
Це наш сьомий чи восьмий день.
-Ми багато пережили за цей час. -Так.
Тепер, коли ми наближаємося до кінця,
ти визначилася щодо своїх почуттів?
-Мені просто цікаво. -Зрозуміло.
Чесно кажучи, я думала, що визначилася.
Так.
Але…
-Я не певна… -Гаразд.
Гаразд. Я не тиснутиму на тебе.
Я просто…
дуже…
Ну…
Як це сказати?
Оскільки я дійсно дуже тобою зацікавлений,
я морально готуюся до того,
щоб твій вибір не завдав мені надто великого болю.
О Боже.
Я почуваюся так…
Але…
ну…
Як би це сказати?
Усі думають по-різному.
Відколи я сюди прийшла,
я постійно думала про одне й те саме.
Я маю робити те, що підказує мені серце,
-і водночас усе, що в моїх силах. -Ясно.
І я зараз це роблю.
-Тож, Чон У… -Так і здається.
Чон У, ти теж маєш йти за своїм серцем.
Робитимемо те, що в наших силах.
Добре, подруго, народжена 1998-го. Робитимемо
усе, що в наших силах, адже ми народилися в рік Тигра.
Так?
Так…
Це так сумно, адже вона — та, хто змусив його відчути кохання.
Мабуть, він так сильно хоче це виразити, і в нього, напевно, сильні почуття,
але він також знає, що вона почувається під тиском.
Тож він контролює себе,
стримується, намагається відпустити. Я все це бачу.
Тож я йому співчуваю.
Наче ми дивимося на когось закоханого…
Коли ми в когось закохані, ми всі так поводимось.
Ми завжди почуваємося незначними поряд із ним.
Так.
Думаю, Силь Гі, як вона і сказала, робить усе, що в її силах.
-Так. -Але Силь Гі…
Не треба робити все, що в твоїх силах, щоб відчути кохання.
Це те, що не можна сховати, як простуду.
-Силь Гі зараз робить те, що в її силах. -Так.
От що я думаю.
-Мені так шкода. -Моє серце…
ПЕКЛО
Що ти тут робиш? Чому не вдягнешся тепліше?
Нам треба поговорити.
-Спочатку іди. Я принесу тобі куртку. -Добре.
-Одягни. Тобі холодно? -Одягнути це?
-Ось так? -Ось так. Буде трохи тепліше.
-Вона велика, тож… -Добре.
Так холодно.
-Сьогодні… -Так?
Я подумала, що мені варто хоча б поговорити з тобою,
адже я не пішла з тобою в Рай
після здобуття першого місця.
Тож я хотіла з тобою поговорити.
Усе гаразд. Мені це дійсно неважливо.
-Справді? -Так.
Якби ти обрала мене
через те, що я обрав тебе, це могло виглядати,
-наче «ти — мені, я — тобі». -Так.
Але я був досить радий, що так не сталося і ти обрала когось іншого.
Справді?
Так, я просто хочу, щоб ти не переймалася тим, що думають інші,
робила тут те, що хочеш,
і йшла за своїм серцем.
-Я просто… -Так?
Я весь час думала: «Що добре, те добре».
Я постійно намагалася уникнути болю.
Намагалася вирішувати якнайкраще для всіх.
-Але це все ускладнювало для мене. -Так.
Я не хотіла думати про інших,
робила, що хочу, але з цього нічого не вийшло.
-Тож це засмучувало мене. -Так. Я розумію.
Але потім
ти взяв мене з собою в Рай, тож…
Як би це сказати? Я була вдяч…
Ти сказав не казати це, тож я не знаю, як ти відреагуєш,
але я була вдячна.
-Я сказав тобі не дякувати мені? -Так, ти так сказав.
Просто ще до того, як обрав тебе,
коли ми коротко поговорили, я постійно про тебе думав.
-Справді? -Мені…
ти здаєшся дуже життєрадісною, але…
видно, що в тебе були непрості часи.
Я не знав, чому, але відчувалося, що тобі важко.
Я це відчував.
Тож ти часто була в мене на думці,
і, гадаю, я хотів піти туди з тобою
і допомогти тобі розслабитися в приємному місці.
Справді.
Зрозуміло, що в тебе важкий період.
Підбадьорся.
-Гаразд. -Я дійсно хвилююся.
Дякую.
Я це відчуваю.
Не знаю. Просто ти…
Коли я тут, я почуваюся розслабленим поруч із тобою.
О Боже.
-Він поруч із нею розслаблений. -Се Чжун.
-Це мило. -Він наче її захисник.
Я почуваюся розслабленим, коли ти поруч.
Хочу, щоб ти була поруч, адже це мене розслабляє.
Зрозуміло.
О Боже.
Ти змушуєш мене хвилюватися.
-У Со І дійсно непростий час. -Так.
А коли Со І зробила другий вибір, вона обрала іншого.
Коли вона це зробила, він сказав, що йому байдуже,
що він хоче, щоб вона обрала когось іншого, аби Со І була щаслива.
Я подумала, що, може Се Чжун сказав це, тому що не мав до неї почуттів,
але це не так.
Увесь час у нього на думці була лише Со І, бо він дійсно мав до неї почуття.
Тепер, коли я про це думаю, то розумію, що це стиль Се Чжуна.
Со І виглядала так, наче її це турбувало, так?
-Так. -Те, що вона пішла до Раю з іншим.
Гадаю завдяки Се Чжуну Со І стало краще.
-Так. -Так.
Будьмо.
Що думаєш?
-Добре? -Так!
Дуже смачно.
Тобі подобається диня?
Обожнюю диню. Справді.
Люблю фрукти.
Красиві люди люблять фрукти.
Я дійсно люблю.
-Дуже красиві люди… -Я серйозно люблю.
Дуже красиві люди дуже люблять фрукти.
А ти любиш?
-Дуже. -Тоді ти красивий.
У світі стільки смачних речей.
Коли вийдемо звідси, скуштуємо сашімі і соджу.
Скуштуємо.
То мені приїхати в Йоідо?
Чекатиму будь-коли. Серйозно.
Серйозно? Я нічого не знаю про Йоідо.
Я знаю багато.
Тоді мені слід бути з кимось, хто знає багато місць,
-щоб дізнатися щось про Йоідо. -Авжеж.
-Я тобі розкажу про все. -Це острів, як Пекло.
-Ми швидко випили. -Це весело.
Так, дійсно весело.
Цей напій дуже добрий.
Так.
Дуже добрий.
Я давно не пила нічого холодного і солодкого.
Це смачно.
-Добре, так? -Так.
Смачно, тому що ти мені це дала.
Я дала тобі, бо сам ти не з'їси.
Знаєш, чому я не їв?
Тому що хотів, щоб ти мене нагодувала.
Це не має стати звичкою.
-О Боже. -Що це?
Наче стосунки на стадії медового місяця.
Зовсім не смішно, але вони все одно сміються.
-Дивляться одне на одного… -Вони щасливі.
-У них все чудово. -Точно.
Уявіть, які вони щасливі.
Ти мені дуже цікава.
Я хочу дізнатися про тебе більше.
Цікаво, що ти думаєш про різні речі.
Про що ти взагалі зазвичай думаєш.
Ти мені цікава.
Я не митиму руку.
Митиму тільки праву.
Цю мені теж не мити?
Ці двоє голубків…
-Боже, вони надто милі. -Так.
Я попрошу додаткове ліжко, тож готуйся до сну.
-Гаразд. Ні, зажди. -Гаразд.
Усе одно…
Зажди, давай подумаємо про це.
-Гаразд. -Гаразд.
Мені треба вмитися перед сном. Лише хвилинку.
Можна, я приляжу лише на хвилинку?
Перш ніж вмитися, мені треба подумати, як я вмиватимуся.
О Боже.
Со Ин.
Ти не прокидаєшся.
Що ти робитимеш?
Я не роззява.
Розбуди мене за п'ять хвилин.
Гаразд.
Мені здається, чи прямо зараз підіймається сонце?
-Так. Потроху. -Правда?
Котра година? П'ята ранку?
Четверта або п'ята.
-Що? -Вони не спали всю ніч?
-Вони пили всю ніч? -Говорили до сходу сонця?
Божевілля.
-Мабуть, вони добре провели час. -Так.
-Це неймовірно. -Що?
Усе неймовірно.
Це весело.
Весело?
Весело, неймовірно і добре.
Дякую, що прийшла сьогодні.
Дякую тобі…
що запросив мене піти сьогодні.
Не думаю, що хтось може стати їм на заваді, так?
-Це захоплююче. -Так.
Відколи вони полишили Пекло,
вони були разом 12 годин, враховуючи час сну.
-Так. -Але вони не хочуть спати.
-Боже. -Їм цінна кожна хвилина.
Я думала, був вечір.
-Не дивно, що вони сонні. -Не спати всю ніч.
У мене калатало серце.
Знаєте, як пари такі схвильовані на перших стадіях
стосунків, бо вони такі щасливі?
Думаю, що замість перебування в одному ліжку,
лежати трохи подалі й дивитися одне на одного
-набагато романтичніше. -Так.
ОСТАТОЧНЕ РІШЕННЯ ДЕНЬ ПЕРШИЙ
Ми повернулися в Пекло.
-Обережно. -Гаразд. Іди повільно.
-Знайоме місце. -Знайоме місце.
Саме так.
-Цікаво, що всі роблять. -Так?
Ставлять стільки питань при поверненні.
-Так. -«Що ви робили? Як воно?»
«Було добре?»
-«Ти змінила своє рішення?» -«Ти змінив своє рішення?»
Не можу повірити, що сьогодні вже остання ніч.
-Ми повернулися. -Ми повернулися.
Ви повернулися!
-Привіт. -Привіт.
-Ви повеселилися?
Ви обидва саме так виглядаєте.
Привіт.
-Привіт. -Привіт.
-Повеселилися? -Привіт.
Так.
-Нарешті повернулися. -Ось і наша зірка!
-Привіт! -Як пройшло?
Уже й не пам'ятаю. Надто нервував.
-Ти нервував? -Бо був такий схвильований.
Ти купу разів уявляв це собі.
Боже, так.
-Наче мрія здійснилася, тож… -Ти молодець.
Силь Гі, ти добре виглядаєш.
Знаєте, коли ми можемо говорити про роботу, вік і таке інше…
-Так. -То зараз мені набагато зручніше
-поруч із Чон У. -Ясно.
-Хочу знати, хто він. -Тільки ти знаєш.
-Це знає тільки Силь Гі. -Так.
Але я дізналася, що вже знаю його, і в мене від цього були мурашки.
-Тобто… -Ти його вже знала?
-Один раз я бачила Чон У. -Бачила? Він ютубер?
-Мені цікаво. -Учора було дійсно дивовижно.
-Зараз я почуваюся ближче до Чон У. -Це добре.
Ну, я…
Тобі просто сподобалося.
Годі!
То що я можу спитати в нього?
Чон У нічого не сказав, але ви почали сміятися.
Для мене все було добре.
Щойно ми почали про це, як Чон У посміхнувся.
Ні.
Я не міг припинити посміхатися, коли ми прийшли.
Ми багато говорили.
Коли розкрили свої професії, вік, обидва здивувалися.
Обидва? Справді?
Я був здивований її професією.
Якщо замислитися, вона їй дуже підходить.
Як почуваєшся? Зараз, коли знаєш?
Я був шокований.
Я цього не очікував.
-А ти, Надін? -Надін.
-Було весело. Було дійсно весело.
У нас є спільний досвід.
Схожі речі.
-Мін Со, мабуть, вже знає. -Так.
Але я також робила те, що робив він.
-Тож нам було про що говорити. -Ви б говорили без упину.
Здається, вони добре порозумілися.
У неї наче медовий місяць.
-Знаю. -Повернулася з медового місяця.
Після шоу отримайте свідоцтво про шлюб.
-Мені сказали що ви про все домовилися. -Ти про що?
-Вона спала лише годину. -Ні, дві з половиною години.
-Говорили всю ніч? -Медовий місяць?
Є чутка, що ти спав лише годину.
-Я? -Так.
Чув, що ти майже не спав.
-Справді? -Що взагалі сталося?
-Ні, ми спали. -Мені цікаво.
-Скільки ти спав? -Десь годину?
Говорили всю ніч?
-Ви всю ніч говорили? -Практично так.
-Це так довго. -У тебе добра витримка.
Ми прийшли туди, це був наш другий раз.
У нас був той самий номер.
Тож ми були в тому самому місці
від початку до кінця, але почувалися трохи по-іншому.
-Ясно. -Ясно.
Тож це було дуже значимо.
-Залиште сумки і йдіть туди. -Візьміть сумки до роздягальні…
Добре.
-Боже! -Зараз терпіти не можу вільний час.
-Чому? Не хочеш поговорити з Чин Йоном? -Хочу, але боюся.
-Що? Чому? -Мені страшно.
Коли прийду туди,
-гадаю, зможу. -Усе гаразд.
Але кликати його…
Боюся, він відправить мене у френдзону.
-Бо вже визначився? -Якщо я скажу йому.
Чин Йон би це не зробив.
-Думаєш? -Ви двічі були в Раю разом.
Ви близькі.
«Пекло для самотніх» — це найгарячіше пекло в світі.
Сьогодні останній день вільних побачень перед остаточним рішенням завтра.
Насолодіться побаченням до кінця, щоб ви не шкодували.
Перепрошую.
Побачимося.
Іди скажи їй.
Переклад субтитрів: Ганна Волошина