‎SHIN SEUL-KI
‎PARK SE-JEONG
‎CHOI JONG-WOO
‎LEE SO-E
‎JO YOONG-JAE
‎LEE NADINE
‎KIM HAN-BIN
‎SHIN DONG-WOO
‎CHOI SEO-EUN
‎KIM JIN-YOUNG
‎KIM SE-JUN
‎LIM MIN-SU
‎IADUL CELOR SINGURI
‎Cel mai fierbinte infern din lume, ‎Iadul celor singuri.
‎Azi e ultima zi pentru întâlniri, ‎înainte de decizia finală de mâine.
‎Bucurați-vă de întâlnire până la sfârșit, ‎ca să nu aveți regrete.
‎Scuzați-mă.
‎Pa!
‎Du-te să-i spui!
‎- Jin-young a plecat primul. ‎- Da.
‎E cu un pas înainte!
‎Jong-woo a ieșit imediat după el.
‎Jin-young vrea să-i vorbească?
‎- Da, Jin-young s-a dus la ea. ‎- Bine.
‎- Deci după… ‎- Ar trebui să aștept.
‎Și eu mă duc să vorbesc puțin cu ea.
‎Tu ai petrecut mult timp cu ea, așa că…
‎- Așa e. ‎- Da.
‎Am fost împreună tot timpul.
‎Și Dong-woo?
‎- „Tu ai petrecut mult timp cu ea.” ‎- I-ați auzit?
‎Și Dong-woo se uită doar la Seul-ki.
‎Ea se machiază așa.
‎Pe cine cauți?
‎E acolo.
‎În vestiar.
‎Mă duc la el după ce termină de vorbit.
‎- De ce nu i-ai zis prima? ‎- Este…
‎Avea o expresie atât de…
‎Nu-i nimic.
‎- E o muscă! ‎- Da?
‎- Nu? ‎- Nu face nimic.
‎Îmi aranjez părul.
‎A fost natural.
‎- Oricând. ‎- Seul-ki?
‎- Da? ‎- Da, mulțumesc.
‎Da.
‎Ai plecat, da?
‎Vin înapoi. Așteaptă puțin!
‎- Ai găsit-o? ‎- Da.
‎- Jong-woo, azi mă grăbesc, așa că… ‎- Da, bine.
‎- Lasă-mă primul. ‎- Bine.
‎Noi…
‎- Sunt cam agitat acum. ‎- Da.
‎Stăm la coadă.
‎Înțeleg. Stai la coadă?
‎- Da. ‎- Dong-woo, și tu?
‎- M-am înscris și eu. ‎- Nu vă certați.
‎- Du-te! ‎- Contează cine e primul?
‎N-o să stau prea mult.
‎Hai să mergem după apă, Seul-ki.
‎Bine, de acord.
‎Condu-mă la apă.
‎- Nu știu cum să ajung acolo. ‎- Vino cu mine.
‎- Bine. ‎- Ai fost în Paradis de patru ori,
‎așa că nu știi cum merge treaba aici.
‎Acum, Infernul e ca Paradisul pentru mine.
‎Infernul e minunat.
‎Și ei au chimie grozavă.
‎Da.
‎Cum a fost ieri?
‎- Ieri? ‎- Da.
‎- Ieri… ‎- Am auzit că a fost distractiv.
‎- Nadine a zis că s-a distrat? ‎- Da.
‎Acolo trebuie să te distrezi.
‎Nu poți fi deprimat, nu?
‎De ce pare că a trecut mult timp ‎de când am fost noi în Paradis?
‎Jin-young, nu crezi că ești prea ocupat?
‎Dar și tu, Seul-ki, ‎te duci mereu peste tot.
‎Pare că tu și Jong-woo vă distrați.
‎- E frumos. ‎- Ne-am întors toți.
‎Hai să ne distrăm!
‎- Să vorbim unu-la-unu e greu pentru mine. ‎- Chiar și cu mine?
‎- Cu tine? ‎- Da.
‎- Vrei să vorbim unu-la-unu? ‎- Nu, termină!
‎- Jong-woo, te-ai schimbat. ‎- Da.
‎- După ce a fost în Paradis.
‎Răule!
‎- Nu, am învățat multe. ‎- Da.
‎- Omul ăsta… ‎- E relaxat.
‎- Nu chiar. ‎- Da.
‎Încă nu mă pot relaxa.
‎- Relaxat. ‎- Sunt multe hiene.
‎Unde e Seul-ki acum?
‎Seul-ki s-a dus să vorbească cu Jin-young
‎și să ia apă. ‎El a zis că n-a mai fost niciodată.
‎Du-te să stai acolo. ‎Îți fac o poză lângă ocean.
‎Bine.
‎E foarte frumoasă!
‎Unu, doi, trei.
‎Mi-e rușine. ‎De ce făcutul pozelor e așa de…
‎- Să facem una. ‎- Bine.
‎Mai întâi cu apa în spate.
‎Unu, doi, trei.
‎Ce e asta?
‎- E o poză frumoasă. ‎- Da?
‎Cred că s-a umplut.
‎- E plină, da? ‎- Da.
‎E grea? Este, nu-i așa?
‎Nu-mi pasă dacă e grea, dar…
‎- Poți s-o cari singur? ‎- Mă descurc.
‎Băieții n-au putut s-o care singuri, ‎așa că i-am ajutat eu.
‎Eu sunt diferit, bine?
‎Sunt diferit, Seul-ki.
‎- Ia-o înainte. ‎- Bine.
‎Ce frumos e!
‎O să-ți fac o poză.
‎De ce să-mi faci poză așa?
‎Cum a ieșit?
‎- Arăți foarte bine. ‎- Serios?
‎Jin-young, ești chipeș.
‎Chipeș…
‎Grăbește-te, Seul-ki.
‎Jin-young se tot duce la Seul-ki.
‎Ce ai de gând să faci?
‎O să fac ce-am făcut și până acum.
‎Înțeleg.
‎Sunt mereu neliniștit.
‎Fiindcă, deși a fost frumos ‎când ne-am dus în Paradis,
‎poate c-a fost așa doar pentru mine.
‎Poate că ea n-a simțit la fel.
‎Seul-ki părea să se fi distrat.
‎Mi-a tresăltat inima pentru prima dată.
‎Da?
‎- Da, mi se înmuiaseră genunchii. ‎- Te invidiez.
‎- Nu mă puteam uita în ochii ei. ‎- Ce bine de tine!
‎Mă bucur că ai simțit asta.
‎Ce le ia așa de mult? ‎O să vorbească toată ziua?
‎Cred c-o să vorbească toată ziua.
‎Nu cred c-o să înțeleg ce simte Jin-young.
‎Am fost ieri cu el, dar nu-s sigură.
‎Ar fi frumos ‎dacă eu și Jin-young am schimba locurile.
‎- Fiindcă vrei să vorbești cu Jin-young. ‎- Da.
‎Ce frumos e!
‎Ori de câte ori încercăm să vorbim, ‎ne e greu să inițiem discuția.
‎- Nu-i așa? ‎- Da.
‎Oare de ce?
‎Ți-am spus?
‎- Despre lupta din groapă. Ți-am spus? ‎- Ce?
‎Că ai fost nemaipomenit!
‎- Nu. ‎- Ți-am spus?
‎Ai zis că am fost grozav, nu nemaipomenit.
‎Cred că da.
‎Dar tocmai ai zis că am fost grozav.
‎- Nu trebuia. ‎- Trebuia să continui.
‎Acum ți s-a urcat la cap.
‎- Vai, nu! Eu… ‎- Nu mai vorbesc.
‎Eu nu sunt așa. Sunt modest.
‎Dar chiar ai fost grozav. Stai.
‎- Am fost grozav? ‎- Nu.
‎- Vedeți? Lui Seul-ki îi place Jin-young. ‎- Să nu ne mai uităm.
‎Se poartă ciudat numai când e cu el.
‎- Da. ‎- Așa e.
‎Unde e Seul-ki cea încrezătoare?
‎Tu cu cine ai ținut?
‎Pot să fiu sinceră?
‎Fii sinceră.
‎- Fii sinceră. ‎- Sincer,
‎în clipa aia am dorit să învingă Jong-woo.
‎Dar…
‎M-am uitat la tine…
‎tot timpul.
‎Și eu m-am uitat la tine ‎la lupta coreeană.
‎Cred că eram caraghioasă!
‎Cu cine ai ținut?
‎- Eu? ‎- Da.
‎Am ținut cu tine.
‎Care ziceai că e lucrul cel mai important ‎la un potențial partener?
‎- Eu? ‎- Da.
‎Cineva cu un zâmbet frumos?
‎- Da. ‎- Cineva care zâmbește cu ochii?
‎- Da. ‎- Bine.
‎Și personalitatea? Ce ai zis despre asta?
‎Cineva ca tine.
‎S-a terminat.
‎Cine mai este ca Jin-young?
‎- Nu-i așa? ‎- Ea îi spune că-i place de el.
‎Parcă-și declară dragostea.
‎Cineva ca tine.
‎Cineva ca mine? Ce fel de persoană sunt?
‎- Poftim? ‎- Ești…
‎Cineva la care mă gândesc.
‎Apropo de tine și Jong-woo… ‎Deși Jong-woo îmi place mult,
‎nu-mi place când te văd cu el.
‎Sunt sincer.
‎Când am fost ieri în Paradis, a trebuit ‎să aștept, fiindcă am fost al treilea.
‎N-am vrut să mă uit la voi doi.
‎Cum te simți?
‎Ai luat o hotărâre?
‎Da.
‎Tu ai hotărât?
‎Eu? Nu încă.
‎Nu cred…
‎că s-a terminat,
‎trebuie să văd cum merge.
‎- Înțeleg. ‎- Da.
‎- Serios? ‎- Până la sfârșit.
‎O are la degetul mic!
‎N-am văzut unul mai bun ca el.
‎- Se ține departe de ea. ‎- Pe bune.
‎Când ea încearcă să ajungă la el…
‎- Înțeleg. ‎- Da.
‎Și eu îmi fac griji pentru unele lucruri.
‎Da.
‎De exemplu?
‎Sincer, nu cred că slujba mea…
‎Nu cred că m-am așezat ‎după ce am terminat cu armata,
‎de asta am vrut să întâlnesc pe cineva
‎cu o viață stabilă, înainte să vin aici.
‎Fiindcă acum sunt ocupat
‎să am grijă de mine.
‎Dacă ar trebui să am grijă și de mine, ‎și de prietena mea,
‎nu cred că m-aș descurca.
‎Doar sunt om.
‎Cred că vreau să fiu cu cineva
‎care îmi place și de care sunt atras.
‎De asta sunt foarte derutat acum.
‎Dacă te gândești prea mult, ‎ai putea avea și mai multe dubii.
‎Fă tot ce poți ‎și ai încredere în ce simți.
‎Am venit aici sperând să întâlnesc ‎pe cineva cu care să creez o legătură.
‎De asta mă gândesc la multe.
‎Aspectul care mă preocupa era ocupația ei.
‎E încă studentă.
‎Probabil mai are un drum lung, ‎are multe lucruri de făcut.
‎M-am gândit ‎că s-ar putea să nu-i pot fi alături,
‎așa că de asta am dubii.
‎- Seul-ki și Nadine sunt studente. ‎- Da.
‎E posibil ca el să se gândească
‎că nu vor avea timp unul de celălalt.
‎Cred că sunt multe motive ‎pentru care gândește așa.
‎Dar Jin-young spune…
‎Parcă
‎- …ar fi venit aici să se însoare. ‎- Da.
‎E vorba de o prietenie, ‎dar el o ia foarte în serios.
‎Parcă ar lua în considerație viitorul ‎când cunoaște pe cineva.
‎Oarecum, se gândește la ce va fi,
‎- …la viitor. ‎- Fiindcă nu e stabil.
‎- Pentru el. ‎- Pare îngrijorat
‎că, dacă iubita lui ar vrea ‎să fie susținută,
‎el nu ar putea face asta.
‎- Se gândește prea departe. ‎- Ai dreptate.
‎Seul-ki se întreabă: „Despre ce vorbește?”
‎Cred că ei îi este greu.
‎Seul-ki ar putea lua asta ca pe un refuz.
‎Eu tot sper ‎că poate Seul-ki îl va alege pe Jong-woo…
‎- Adică… ‎- Nu renunți la speranța asta?
‎- Jin-young… ‎- E posibil.
‎…nu avea dubii pe cine să aleagă.
‎Își făcea probleme ‎despre viitorul alături de Seul-ki.
‎Ea ar fi putut crede…
‎Da?
‎…că nu știe pe cine să aleagă.
‎Dar e clar ‎că Seul-ki se poartă complet diferit
‎când e cu Jin-young, față de cum se poartă
‎cu Jong-woo, cu Dong-woo sau altcineva.
‎- Da. ‎- Mi se pare complet diferită.
‎- Văd că e îndrăgostită. ‎- Da.
‎Da.
‎Timpul trece foarte încet când aștept.
‎Ar trebui să ne relaxăm.
‎E greu să îi vezi și să fii relaxat.
‎Uită-te la ei ‎doar o dată la cinci sau la zece minute.
‎O să-i putem vedea când coboară.
‎Pot să văd lumea când trece pe aici,
‎așa că o să am grijă ‎să ajungem primii la ei.
‎- Și ei doi îi așteaptă? ‎- Da.
‎- Două echipe care așteaptă?
‎- Da. ‎- E listă de așteptare.
‎Sunt supărată pe tine pentru ceva.
‎Te-ai supărat brusc pe mine?
‎- Da. ‎- De ce?
‎- Adică… ‎- Da?
‎Nu-i nimic.
‎- Ce e? Termină ce spuneai… ‎- Doar să știi că e ceva.
‎Coboară.
‎Hai să ne ducem.
‎- Să mergem acum? ‎- Da.
‎De ce nu-mi spui?
‎De ce mă faci să mă simt penibil?
‎- De ce? ‎- Fiindcă…
‎Îți place să tachinezi, Seul-ki.
‎Ba tu tachinezi, Jin-young.
‎Seul-ki, te pricepi să zăpăcești oamenii ‎ca să nu știe ce simt.
‎- Ce faceți aici? ‎- De ce mergeți așa de încet?
‎Ce caută ei împreună?
‎- Să așteptăm aici. ‎- Bine.
‎- Nu mai merge! ‎- Bine.
‎- „Nu mai merge”? E amuzant. ‎- Da.
‎Nu mai merge! Hai să ne relaxăm!
‎E deja distractiv.
‎Mergi așa de încet! ‎Credeam că ești o broască țestoasă.
‎- De ce nu schimbăm partenerele? ‎- Bine.
‎Au plecat!
‎- Unde? ‎- Nu mai sunt pe scaune.
‎- Dong-woo. ‎- Dong-woo.
‎Dong-woo și Seul-ki.
‎- Ba nu. ‎- Min-su și Jin-young.
‎Au fost interceptați.
‎E ca atunci când aștepți un taxi,
‎dar cineva din fața ta ‎se urcă în el și pleacă.
‎- E la fel. ‎- Ca atunci când aștepți…
‎Și îți spui ‎că trebuia să aștepți mai încolo.
‎Sau: „Trebuia să stăm în fața lor!”
‎Cred că Seul-ki e obosită.
‎A vorbit mult.
‎Ce ne facem?
‎Mi-a fost dor de tine. ‎După două nopți împreună, ai dispărut.
‎Serios?
‎- Serios? ‎- Da.
‎Brusc, ești foarte directă, Min-su.
‎- Min-su. ‎- Da?
‎Ce a fost asta?
‎M-ai luat pe nepregătite. Ce a fost asta?
‎Sunt șocat.
‎Ia loc.
‎Cred că am mai văzut asta undeva.
‎Are și gheață.
‎Seul-ki, hai să vorbim în liniște.
‎Bine.
‎Ce mai faci? Te-ai distrat în Paradis?
‎Da. M-am distrat în Paradis, am vorbit ‎cu Jong-woo și mi-a plăcut.
‎Sunt curios ce ai făcut.
‎Pentru tine cum a fost?
‎- Au trecut nouă zile? Opt? ‎- Da.
‎Crezi că timpul a trecut repede sau încet?
‎E totul neclar.
‎Mi se pare că am fost în Paradis demult.
‎Acum, că mă gândesc mai bine, ‎timpul parcă a zburat.
‎Da, la început am zis
‎că timpul trece prea încet, ‎dar deja este ultima noastră noapte aici.
‎Cred că o să rămân
‎la alegerea pe care am făcut-o la început, ‎când am venit aici.
‎Nu sunt sigur că mă vei alege pe mine,
‎dar îți voi respecta decizia.
‎Vreau să fii mereu fericită ‎și sper că totul o să iasă bine.
‎Și eu simt la fel.
‎Și Dong-woo se uită ‎doar la o singură persoană.
‎Dong-woo…
‎- E doctor, e frumos, e sportiv… ‎- Nu e genul care să fie refuzat.
‎Femeile stau la coadă pentru el.
‎Dar uitați-vă cât de descurajat este aici!
‎Nu știu dacă vă amintiți, ‎dar Dong-woo nu putea crede
‎că Seul-ki nu e interesată de el deloc.
‎- Da. ‎- Fața lui…
‎- Da. ‎- Țin minte. Se făcea tot mai…
‎- „Ce e asta?” ‎- „Ce e?”
‎- Da.
‎Insula asta îi face pe toți mai modești.
‎O să plece de aici foarte smerit.
‎- Și se va autoanaliza. ‎- Da.
‎Te-ai distrat ieri? ‎Ai vorbit cu multe persoane?
‎Da, am vorbit mult.
‎Ieri m-am gândit la multe, ‎așa că am stat în cort,
‎dar tot la tine m-am gândit.
‎- Serios? ‎- Nu mi-a fost ușor.
‎- Înțeleg. ‎- Așa mi-am dat seama
‎- …că ne-am simțit bine. ‎- Da.
‎- Așa e. ‎- Da.
‎De atunci mi-am făcut griji că situația ‎noastră ar putea deveni stânjenitoare.
‎„Oare voi mai putea vorbi lejer cu el ‎până plec?”
‎- La asta m-am gândit. ‎- Da.
‎Orice s-ar întâmpla, ‎am avut experiențe frumoase aici.
‎- Da. ‎- Și…
‎Chiar mi-a plăcut timpul petrecut cu tine.
‎Sunt recunoscătoare pentru asta.
‎Și cred că nu m-am simțit prost ‎când am venit aici
‎- …și datorită ție. ‎- Serios?
‎Așa că îți mulțumesc.
‎Asta voiam să-ți spun.
‎- Îți sunt recunoscătoare. A fost frumos. ‎- Și pentru mine.
‎Nadine.
‎- Seo-eun. ‎- Cina.
‎Am multe dubii acum.
‎E voie?
‎Da.
‎Thank you.
‎Nu știu ce să fac.
‎Jin-young s-a dus întâi la Seul-ki ‎de data asta.
‎Și acum Min-su s-a dus la Jin-young.
‎Și pe urmă mă duc eu.
‎E foarte complicat, ‎iar lui Min-su chiar îi place Jin-young.
‎Min-su îl place pe Jin-young.
‎Așa cred și eu.
‎Cred că Min-su a făcut o cădere nervoasă.
‎Nu știam că e așa de rău.
‎Așa că eu…
‎Nu știu.
‎Lui Nadine nu-i va fi ușor să se ducă ‎la Jin-young în situația asta.
‎Nadine a făcut multe lucruri curajoase,
‎- …dar nu e obișnuită cu asta. ‎- Da.
‎Nadine vrea ‎ca lucrurile să decurgă natural…
‎- Da. ‎- …fiindcă nu se pricepe la asta.
‎Trebuie să lupte, să fie curajoasă. ‎De asta îi e greu.
‎- Da. ‎- Da.
‎- Bună. ‎- Unde te duci?
‎Veneam la tine.
‎Chiar așa?
‎Da. Vrei să vorbim?
‎Vrei?
‎- Hai să mergem la plajă. ‎- E bine la plajă.
‎Ce ai făcut ieri? Probabil a fost plăcut.
‎Ieri?
‎Ai mâncat mult?
‎Da, supă de mahmureală la micul-dejun.
‎Ai auzit că am mâncat pui ieri?
‎- Da. ‎- Pui crud.
‎- Am fost șocat. ‎- Am auzit că ai gătit foarte bine.
‎Da, iar Se-jeong a făcut un sos delicios.
‎Se-jeong a învățat să gătească bine.
‎Nu-i așa? De asta mă simt amenințat.
‎- Sunt cam neliniștit. ‎- Fii pe fază!
‎- Dle Chef. ‎- Ultima zi.
‎Stai! Tu știi, nu?
‎- Da. De ce încerci să te ascunzi? ‎- Era cât pe ce!
‎De ce te simți brusc ciudat ‎în preajma mea?
‎- Ascundeam asta de toți. ‎- Ce?
‎N-o iei prea în serios?
‎E complicat.
‎Toată viața
‎m-am considerat o persoană fără emoții.
‎Dar, datorită ție, Seo-eun,
‎mi-am dat seama că am emoții.
‎Vreau să fii fericită. Asta simt acum.
‎Nu am vrut decât să fii fericită.
‎Asta e tot. Nu știu exact ‎cum să descriu acest sentiment…
‎Nu am încercat să fac nimic. ‎Doar am ținut cu tine.
‎Cred că ăsta e modul meu ‎de a aborda lucrurile.
‎A fost frumos. ‎Mi-am făcut amintiri minunate.
‎E ultima noastră zi. ‎Ce părere ai despre toate?
‎Crezi că a fost ceva semnificativ?
‎M-am distrat datorită ție.
‎- E bine. ‎- Am fost fericită
‎și recunoscătoare pentru tot.
‎Asta simt, și…
‎Atunci, e de ajuns.
‎Da.
‎Îți mulțumesc că gândești așa despre mine.
‎- De ce e dragostea așa complicată? ‎- Nu?
‎Cred că Min-su plânge ‎pentru că trebuie să renunțe.
‎Și eu cred la fel.
‎Cred că zâmbetul lui Han-bin înseamnă: ‎„Înțeleg. Îți respect hotărârea.”
‎- Un zâmbet care arată că înțelege. ‎- Han-bin e un băiat grozav!
‎- Da. ‎- Nu-i așa?
‎Felul în care și-a exprimat sentimentele
‎față de ea, cu sinceritate, ‎fără s-o preseze…
‎M-am obișnuit aici, dar trebuie să plecăm.
‎- E ultima noapte. ‎- Da.
‎Chiar s-a terminat.
‎Știu.
‎Azi avem suc. Ne-au dat suc.
‎- Să stau aici? ‎- Da.
‎- E ultima noapte. ‎- E ultima noapte.
‎- Să ne distrăm! ‎- Dar e trist!
‎- Noroc! ‎- Ultima noapte.
‎- Noroc! ‎- Bine.
‎- Noroc! ‎- Noroc!
‎- A fost grozav. ‎- Noroc!
‎Nu e adevărat.
‎Chiar se simte că e sfârșitul.
‎Mai sunt doar câteva ore.
‎Nu-mi vine să cred că s-a terminat.
‎- Nu, e bine. ‎- Mă simt tristă.
‎E ultima zi aici.
‎Când ne mai putem dezvălui ‎meseria și vârsta?
‎Chiar sunt curios.
‎Abia aștept!
‎Nimeni nu știe despre tine.
‎Da, sunt o femeie misterioasă.
‎Am 26 de ani
‎și lucrez ca model pentru o agenție.
‎Sunt model.
‎Acum lucrez ca model de publicitate.
‎Am apărut în reclame pentru Sony și BMW.
‎Am început să lucrez ca model,
‎fiindcă-mi plac hainele ‎și îmi place să fac poze,
‎așa că meseria asta a venit de la sine.
‎PARK SE-JEONG ‎26 DE ANI, MODEL
‎Fată sexy, da!
‎- Fată sexy. ‎- Fată sexy.
‎O să vă spun câți ani am.
‎Sunt foarte curios.
‎Am 32 de ani.
‎Nu e de mirare că părea un frate mai mare.
‎Acum înțeleg.
‎- Nu e de mirare. ‎- Ai 32 de ani?
‎Și sunt chirurg plastician.
‎- Cum? ‎- E incredibil!
‎Știam că e doctor!
‎Doamne!
‎Nu voia să se rănească ‎atunci când jucam jocuri.
‎- E doctor. ‎- Am fost blând cu voi.
‎- Mă temeam că vă loviți. ‎- Dar fă-ne cinste.
‎- Am fost milos. ‎- „Fă-ne cinste.”
‎Ce distractiv este!
‎În timpul jocului…
‎- Ce tare! ‎- Grozav!
‎- Acum e rândul meu. ‎- Da.
‎- Chiar sunt curioasă. ‎- Mai întâi, vârsta.
‎- Am… ‎- Ai 29 de ani.
‎- Eu zic 25. ‎- Ziceți că am 25 sau 29?
‎Am 24 de ani.
‎- Mai tânăr decât tine! ‎- 24?
‎- Stai. Scuze! ‎- Ai 24 de ani?
‎Ești cu opt ani mai mic decât mine?
‎Da, tu ești mai mare.
‎E șocată.
‎Te simți bine?
‎- O să-ți pice falca. ‎- Este…
‎- Serios? ‎- Doamne!
‎Da.
‎- Ești palid. ‎- Ce e, Jong-woo?
‎Am crezut că Han-bin e mai mare.
‎- Serios? ‎- Da.
‎- Jong-woo credea că e cel mai mic. ‎- Serios?
‎Scuze.
‎- Sunt mai mare? ‎- E mai mic decât tine.
‎Dar tot simt că ai fi mai mare.
‎- Așa mi se pare. ‎- Jong-woo e șocat.
‎E șocat.
‎Ai de învățat de la cineva mai tânăr.
‎Apropii generațiile.
‎- Câți ani ai, Yoong-jae? ‎- Câți ani ai, Yoong-jae?
‎Am…
‎Ai 28 de ani?
‎Sunt curios.
‎- Cred că e tânăr. ‎- Sunt curios.
‎- Vreo 20 de ani. ‎- Sunt curios.
‎- Sunt foarte curios.
‎- Are 20 și ceva. ‎- Sunt curios.
‎Am 32 de ani.
‎- Poftim? ‎- Ce?
‎Am 32 de ani.
‎- Poftim? ‎- Ce?
‎- Serios? ‎- Are aceeași vârstă ca Dong-woo.
‎- Ai 32 de ani? ‎- Incredibil!
‎- Doamne! ‎- E neașteptat, dar altfel.
‎Acum lucrez
‎la o companie de agenți de bursă ‎din Yeouido.
‎- Doamne! ‎- Am nimerit-o!
‎Investiții.
‎Dar am nimerit-o.
‎- Nadine. ‎- Nadine.
‎Oare câți ani ai?
‎- Am 23 de ani. ‎- Poftim?
‎- Baby. ‎- Din 2000.
‎- Da.
‎- Bebe. ‎- Aceeași vârstă.
‎„Aceeași vârstă”?
‎Acum sunt studentă la universitate în SUA.
‎- Înțeleg. ‎- Da.
‎Ce universitate?
‎- Poți să ne spui? ‎- Spune-ne.
‎- Studiez la Universitatea Harvard. ‎- Harvard?
‎- Doamne!
‎Nadine, îmi pare rău că te-am tratat urât.
‎Nu știam că ești o asemenea persoană.
‎Pe viitor, când plecăm de aici, ‎să nu ai o părere proastă despre mine!
‎Nu-ți face griji.
‎Scuzele mele.
‎Incredibil!
‎A fost foarte șocat!
‎Îmi place personalitatea lui Se-jun.
‎- Da. ‎- E amuzant.
‎Pot să-l întreb ceva pe Yoong-jae?
‎Pe cine ai ales ‎pentru cea mai bună primă impresie?
‎Putem vorbi acum despre asta.
‎Cea mai bună primă impresie ‎mi-a făcut-o Se-jeong.
‎- Da. ‎- Înțeleg.
‎M-am așezat lângă ea,
‎așa că am votat pentru una dintre cele ‎cu care am vorbit.
‎Înțeleg.
‎Dacă vorbim despre asta, facem pe rând?
‎- Ce părere ai, Jin-young? ‎- Prima ta impresie.
‎Eu…
‎Am ales-o pe Seul-ki. ‎Ea e cea mai apropiată de tipul meu.
‎- Înțeleg. ‎- Înțeleg.
‎Direct la obiect.
‎Jong-woo.
‎Am ales-o pe Seul-ki.
‎- Înțeleg. ‎- Înțeleg.
‎De când am intrat.
‎E sincer cu sentimentele lui.
‎De asta am ales-o pe ea.
‎Cred că Seul-ki va fi una dintre vedetele ‎de mâine, așa că o întreb pe ea.
‎Ai hotărât ce vei alege mâine?
‎Da.
‎Înțeleg.
‎Am o întrebare pentru Jin-young.
‎În lupta din groapă…
‎Ții minte că ne-am luptat unu-la-unu?
‎În acel moment…
‎jucai jocul din același motiv ca și mine?
‎Vreau să știu ce ai de spus.
‎Cu siguranță.
‎Cu siguranță?
‎Ce palpitant!
‎Dar nu e nevoie s-o spunem, ‎fiindcă am simțit-o
‎- …când ne-am luptat. ‎- Da.
‎Am comunicat telepatic.
‎O întreb și eu ceva pe Seul-ki.
‎Ți-a plăcut Paradisul când ai fost cu mine
‎sau când ai fost cu Jong-woo?
‎Ce tare!
‎Vai de mine!
‎- Ce brutal! ‎- Hopa!
‎- Vai de mine! ‎- Ce e asta?
‎- La început se distrau, dar acum… ‎- Știu!
‎E tot mai cald aici.
‎Scuze, dar nu răspund la asta.
‎- Da. ‎- E secretul meu.
‎Fiind cea mai mare dintre fete, ‎vreau să spun…
‎- Seo-eun. ‎- …că a fost frumos să fiu aici cu voi.
‎Nu cred că voi uita timpul petrecut aici.
‎Sunt recunoscătoare că am putut petrece ‎aici câteva zile din tinerețea noastră
‎și sper să menținem legătura.
‎Și eu.
‎Am stat aici prea puțin ‎ca să apucăm să ne cunoaștem bine.
‎Am trăit toți vieți separate.
‎Așa că sper ‎că, și după ce vom pleca de aici,
‎vom reuși să ne cunoaștem mai bine
‎și ne vom dezvolta relațiile.
‎Vă mulțumesc pentru tot.
‎Eu sunt încă tânără ‎și nu am experiență la întâlniri.
‎Dar cred că am învățat ‎să-mi exprim sentimentele mai sincer.
‎De asta cred…
‎Cred că a fost o experiență frumoasă.
‎Eu unul
‎nu mă simțeam entuziasmat ‎în viața de zi cu zi.
‎Dar a fost bine să simt emoțiile ‎care erau ascunse în mine.
‎Nu mă pricep să mă exprim,
‎dar am simțit că trebuie să fiu sincer ‎cu ceea ce simt.
‎Așa că…
‎Sunt foarte…
‎Sunt recunoscător și…
‎Jong-woo.
‎- Jong-woo, plângi? ‎- Plângi?
‎Plângi?
‎- Nu plânge! ‎- E în regulă!
‎E în regulă!
‎De ce sunt trist când plânge un bărbat?
‎Înțeleg ce simte Jong-woo.
‎- E trist. ‎- Foarte.
‎Mă simt foarte trist.
‎Jong-woo are ceva care te face
‎- …să plângi cu el. ‎- Da. Jong-woo e tânăr
‎și trăiește o dragoste pură.
‎- Înțeleg ce spui. ‎- Da.
‎- Și cred că și Seul-ki simte asta. ‎- Da.
‎E uimitor că Jin-young
‎a întrebat-o cu cine i-a plăcut mai mult ‎în Paradis.
‎Și Seul-ki n-a răspuns la întrebare.
‎Pentru mine, refuzul ei de a răspunde
‎- …înseamnă că a fost Jin-young. ‎- Da.
‎- A vrut să-l cruțe pe Jong-woo. ‎- Da.
‎- A vrut să-l cruțe pe Jong-woo? ‎- Da.
‎De ce e așa de trist?
‎ULTIMA ZI
‎Cel mai fierbinte infern din lume, ‎Iadul celor singuri.
‎Astăzi e ultima zi.
‎Acum veți lua decizia finală.
‎Fetele îi așteaptă deja
‎pe băieți, ‎la locurile pentru deciziile finale.
‎Domnilor, vă rog să vă duceți la locul ‎unde vă așteaptă fata pe care ați ales-o.
‎Doamnelor, dacă băiatul care vine la voi
‎e același pe care l-ați ales, ‎atunci veți deveni un cuplu.
‎Cred că unii vor primi mai multe voturi.
‎- Seul-ki va obține trei voturi. ‎- Da.
‎Jong-woo, Dong-woo și Jin-young ‎se vor duce la ea.
‎- Da. ‎- Și Jin-young va obține multe voturi.
‎Da.
‎Seul-ki, Nadine, Min-su și Se-jeong.
‎Probabil vor primi multe voturi, ‎nu știm ce se va întâmpla.
‎Hanhae, crezi că Seul-ki și Jin-young ‎vor fi împreună? Sau…
‎O să fie Jin-young.
‎- Înțeleg. ‎- Da.
‎- Ea își urmează inima. ‎- Da.
‎Toți ne gândim la același lucru.
‎- Cred că vor fi Seul-ki și Jong-woo. ‎- Serios?
‎- Nu renunți la speranța asta! ‎- Păi…
‎Încă?
‎- E posibil. ‎- Nu te răzgândești.
‎- Ce ziceți de Se-jun și So-e? ‎- Așa e.
‎Cred că vor deveni un cuplu.
‎Nu sunt sigur dacă ea îi e recunoscătoare ‎sau dacă e atrasă de el.
‎- O să spună că îi pare rău. ‎- Da.
‎- Sunt curioasă. ‎- Cred că unii au voturi multiple.
‎Han-bin, te rog să te duci primul.
‎- Pa! ‎- Pa!
‎Han-bin se va duce la Seo-eun?
‎- Da. Seo-eun. ‎- Da.
‎- El i-a zis ce simte, cu o zi înainte. ‎- Da.
‎So-e!
‎Tu chiar ești…
‎cea mai importantă pentru mine ‎în ‎Iadul celor singuri.
‎Mulțumesc. Și tu la fel.
‎- Baftă! ‎- Bine.
‎Voiam ca persoana care-mi place ‎să fie fericită
‎și să nu se streseze, ‎așa că nu am abordat-o.
‎Dar, deoarece suntem la final, ‎cred că pot continua cu decizia mea.
‎Porți albastru.
‎E culoarea mea preferată.
‎- Nu ți-e frig? ‎- Porți albastru.
‎- Nu. ‎- Te simți bine?
‎- Da. Sunt bine. ‎- Serios?
‎Îți stă bine.
‎Vremea e minunată.
‎Așa e.
‎Jong-woo, te rog să te duci.
‎La revedere.
‎Jong-woo are mult de mers.
‎Da.
‎Mi-a plăcut de ea de la început.
‎Bună.
‎- Ești emoționat? ‎- Da, foarte emoționat.
‎Cât am fost în Infern cu Seul-ki, ‎m-am simțit ca în Paradis.
‎Să facem una împreună.
‎- Cum? ‎- Selfie.
‎Unu, doi, trei.
‎Yun Seul-ki.
‎Scuze. A fost penibil.
‎- Îmi place. ‎- Da. Yun Seul-ki.
‎Fiecare moment petrecut aici ‎a fost fericit.
‎Mi-a plăcut totul.
‎- A fost frumos. ‎- A fost frumos.
‎Cel mai bine era când vorbeam cu tine.
‎Și mie mi-a plăcut.
‎- Pa. ‎- Bine.
‎Good luck!
‎Baftă!
‎Seul-ki e singura din inima mea,
‎așa că o voi alege pe Seul-ki, ‎indiferent de ce va fi.
‎Doamne…
‎- Nu are ochi decât pentru ea. ‎- Da.
‎N-are ochi decât pentru o fată.
‎E admirabil.
‎Cred că ți-e frig.
‎Nu, mi-e bine.
‎- Te simți bine? ‎- Da.
‎Ai avut mult de mers, nu?
‎Da, e mai departe decât credeam.
‎Yoong-jae, te rog să te duci.
‎Când sunt cu ea, vorbim non-stop.
‎Cred că am vorbit mult, ‎dar tot nu e de ajuns pentru mine.
‎Așa că vreau s-o văd ‎și după ce se sfârșește vara.
‎Sunt So-e, apoi Se-jeong, apoi Seo-eun.
‎Se duce spre plajă. Ce cruzime!
‎Da.
‎Ai fost curajoasă și minunată. ‎Mulțumesc pentru tot.
‎Mulțumesc. Pa.
‎Dintr-odată pare totul real.
‎Noi trei o să stăm la taclale.
‎Este…
‎Se-jun, te rog să te duci.
‎Are ceva care mă face ‎să mă gândesc mereu la ea.
‎Indiferent de rezultat, vreau s-o fac ‎fericită când plecăm din Infern.
‎Cred c-o va alege pe So-e.
‎Așa presimt.
‎- Ce ușurare că So-e îl are pe Se-jun! ‎- Da.
‎Indiferent de hotărârea ei.
‎Dong-woo, te rog să te duci.
‎Deci le avem pe Min-su,
‎- …Nadine, Seul-ki. ‎- Da.
‎Trebuie să se oprească acolo. ‎Trece de Nadine, apoi se duce la Seul-ki.
‎- Acolo… ‎- Haotic ca o tornadă.
‎Tornada asta pare foarte haotică.
‎Vreau să am grijă de ea ‎și să glumesc cu ea.
‎Mi s-a strecurat în inimă ‎și vreau s-o tratez bine.
‎Dar simt că am pierdut ocazia ‎și sunt foarte dezamăgit.
‎Însă tot ar trebui să-mi urmez inima.
‎Așa că o să fac tot ce pot.
‎Nadine.
‎Da.
‎Mi-a făcut plăcere.
‎- Și mie. ‎- Ești o persoană minunată.
‎- Mulțumesc. ‎- Vino să te îmbrățișez.
‎- La revedere. ‎- Bine, pa.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Ai venit.
‎Jin-young, te rog să te duci.
‎Sunt curios dacă se duce sus sau jos.
‎E popular, așa că e complicat.
‎E greu.
‎A venit mai târziu, ‎dar a adus multă intensitate.
‎Da.
‎Mă întreb pe cine va alege Jin-young.
‎- Și eu. ‎- Da.
‎E greu să știi ce gândește.
‎Trebuie să treacă pe lângă Min-su, ‎orice ar fi.
‎Să vorbim când plecăm din Infern.
‎Mulțumesc pentru tot.
‎M-am distrat.
‎- Nu plângi, nu? ‎- Nu.
‎Ne vedem când plecăm de aici.
‎Acum o să vină ultimul.
‎Cred că o va alege pe Seul-ki.
‎Este…
‎O să fie Nadine sau Seul-ki?
‎Eu am încredere în ceea ce simt ‎și în intuiția mea.
‎Nu cred că am luat prea multe hotărâri ‎proaste până acum.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Arăți bine azi. ‎- Mulțumesc.
‎- Ce? ‎- Ce?
‎- Rămâne? ‎- Cum?
‎Cred că s-a oprit acolo.
‎Poftim?
‎Ce e asta?
‎Ce?
‎Stă lângă ea?
‎Stai, e adevărat?
‎- A fost plăcut. ‎- Da.
‎- M-am distrat. ‎- Și eu.
‎O să te susțin până îți împlinești visul.
‎Bine, mulțumesc.
‎Mulțumesc.
‎- Pe bune! ‎- Ce? Adică…
‎- A stat lângă ea, așa că am crezut… ‎- Da. Și eu.
‎Când văd o fată, ‎în trei secunde pot să simt o scânteie.
‎Persoana care m-a impresionat ‎de la început la sfârșit
‎și cu care am simțit ‎cea mai puternică legătură
‎e cea alături de care m-am simțit ‎cel mai bine.
‎Și acea persoană e Seul-ki.
‎Ce frumos e!
‎În final, suntem toți aici.
‎Bună.
‎Ai stat acolo cam mult, ‎nu credeam că mai vii.
‎Da.
‎Ai fost de jur-împrejur?
‎- De jur-împrejurul insulei. ‎- Nu.
‎- După cum era de așteptat. ‎- Da.
‎Sunt toți la un loc.
‎Fetele trebuie să ia decizia finală.
‎Dacă alegerea finală a fetei se potrivește ‎cu cea a băiatului care a ales-o,
‎atunci îl va lua de mână ‎și va pleca din Infern cu el.
‎Dar, dacă cel ales de ea ‎a ales pe altcineva,
‎atunci rămân în Infern.
‎Mă gândesc mereu la tine
‎și sunt agitat când nu ești prin preajmă.
‎Te-am ales fiindcă nu pot nega ‎ceea ce simt pentru tine.
‎Sincer, înainte să vii tu aici,
‎eram foarte descurajată și istovită.
‎Îți mulțumesc că m-ai salvat.
‎- Oare îl va alege… ‎- Trebuie,
‎- …nu? ‎- Da.
‎El poate fi cineva ‎pe care ea îl apreciază, dar nu îl place.
‎Hai să mergem!
‎Da, să mergem.
‎- „Să mergem”! ‎- Poftim?
‎Serios?
‎- Doamne! ‎- Până la sfârșit…
‎Mulțumesc pentru tot, So-e.
‎Mulțumesc, Se-jun.
‎Mulțumesc.
‎So-e și Se-jun au plecat.
‎- Amândoi poartă alb. ‎- Da.
‎Chiar o să te vizitez.
‎Te rog!
‎Cred că ar fi grozav și ar arăta grozav.
‎- Eu? ‎- Nu.
‎Bine.
‎Locul unde lucrezi.
‎Nu eu?
‎- Nu. ‎- Am înțeles.
‎Și tu ești grozav, ‎dar vorbeam despre munca ta.
‎Am căzut ieri.
‎Unde?
‎Unde ai căzut?
‎Acolo.
‎Of!
‎Ți-am spus să ai grijă.
‎Mă miram de ce nu m-am rănit până acum.
‎De asta îmi fac griji ‎când nu ești prin preajmă.
‎De asta sunt neliniștit ‎când nu ești prin preajmă.
‎- Vai de mine! ‎- Bine.
‎- Parcă ar fi o replică dintr-un scenariu. ‎- Da.
‎Ceea ce spun la sfârșit.
‎Ca în ‎Lovers in Paris.
‎A zis: „Scumpo, să mergem!”
‎- În sfârșit, avem un cuplu. ‎- Da.
‎E altfel ‎când plec pe cărarea asta cu tine.
‎Sunt emoționat.
‎Foarte.
‎Orice ai hotărî,
‎va fi decizia corectă, ‎iar eu te voi susține.
‎Seo-eun, pleacă din Infern cu mine!
‎La început am vorbit din întâmplare.
‎Îți sunt recunoscătoare ‎că am creat atâtea amintiri împreună.
‎Am fost fericită aici.
‎Îți mulțumesc ‎că te gândești mereu la alții
‎și că ai mereu o energie pozitivă.
‎Te susțin, Han-bin, ‎așa cum și tu susții decizia mea.
‎Și cred că tu vei străluci mereu.
‎Așadar…
‎Mergem?
‎Vremea e frumoasă.
‎- Te dor picioarele? ‎- Nu.
‎N-ai stat acolo cam mult?
‎- Da, dar… ‎- Da?
‎E ciudat.
‎- Ce anume? ‎- Asta…
‎De ce am emoții?
‎E ciudat să ne ținem de mână.
‎E emoționant și frumos.
‎Da.
‎E frumos.
‎- Da, foarte. ‎- E frumos.
‎Doar se țin de mână și merg, ‎dar chiar par să fie un cuplu.
‎Să ne ducem să mâncăm ceva când plecăm.
‎- Bine. ‎- Să mâncăm sashimi.
‎Bine.
‎Voiam să-ți dau numărul de telefon.
‎- Acum avem și telefoanele. ‎- Da.
‎Chiar pare ciudat.
‎- Nu-i așa? ‎- Da.
‎Ce serioși sunt aici!
‎Mă întreb ce o să se întâmple.
‎Da.
‎Seul-ki.
‎Mulțumesc pentru amintirile frumoase ‎care-mi fac inima să bată mai tare.
‎Am ales-o pe Seul-ki,
‎pentru că ea a fost singura ‎care m-a emoționat.
‎Seul-ki.
‎Cred că te plac.
‎A fost un mod simplu ‎de a-i spune ce simte.
‎Îți face inima să tresalte, nu? ‎E simplu și direct.
‎Cred că te plac.
‎Când eram cu ea,
‎mi-am dat seama ‎că nu mă pricep să mă exprim
‎și îmi pare rău dacă ea s-a stresat ‎sau a suferit din cauza mea.
‎Când plecăm de aici,
‎vreau s-o invit la cină.
‎Da.
‎O să încerc să exprim mai bine ‎ceea ce simt.
‎Seul-ki…
‎Vrei să bei o cafea cu mine?
‎Credeam că mi-am exprimat sentimentele ‎în felul meu,
‎dar, dacă nu a ajuns la sufletul ei, ‎măcar am încercat.
‎Cred că aș suferi, ‎dar tot i-aș respecta decizia.
‎Mai întâi, îți mulțumesc ‎că ești atât de curajos.
‎O să te susțin, ‎la fel cum tu mă susții pe mine.
‎Îți mulțumesc
‎că ai fost sincer cu mine ‎de la început la sfârșit.
‎Ții minte cum ți-am spus
‎că, orice ai hotărî să faci, ‎vreau să-ți urmezi inima?
‎Îți mulțumesc că m-ai ales.
‎Și vreau să știi ‎că ești o persoană minunată.
‎Persoana cu care aș dori să plec ‎din Infern este…
‎Jong-woo.
‎- V-am spus eu! ‎- Vai!
‎- Doamne! ‎- E adevărat?
‎Doamne!
‎Nu, dar stai…
‎Știm prea bine ce simte Jong-woo.
‎- Dă mai departe! ‎- Nu, sunt bine.
‎Doamne!
‎Jong-woo.
‎- Mergem? ‎- Să mergem!
‎Să mergem la o cafea.
‎Doamne!
‎Mă simt amețit. Mi-au transpirat mâinile.
‎- E bine? ‎- Da.
‎Stai să mă șterg.
‎Nu te bucuri că ai continuat?
‎Sunt ușurat că ai putut înțelege ce simt.
‎O să bem cafea la desert.
‎- Mai întâi să mergem la un restaurant. ‎- Da.
‎Ai știut sau nu?
‎- Ce? ‎- Că o să te aleg pe tine.
‎Habar nu am avut.
‎Eram așa de emoționat…
‎- Știu. ‎- …că-mi tremurau buzele.
‎Ai zis că te-ai hotărât ieri.
‎- Da. ‎- E adevărat?
‎- Da. ‎- Înțeleg.
‎Dacă e să aleg băieții
‎în funcție de faptul că îmi plac ei mie
‎sau le plac eu lor,
‎cred că mereu am ieșit ‎cu băieți care-mi plăceau.
‎Dar…
‎Jong-woo a fost sincer cu mine ‎de la început până la sfârșit.
‎Și sentimentele lui par foarte sincere.
‎De asta cred că Jong-woo e persoana
‎care a schimbat standardele ‎pe care mi le impusesem.
‎Cred că cineva care e ca un prieten ‎și mă face să mă simt relaxată
‎ar putea fi persoana căreia să-i arăt ‎cum sunt cu adevărat.
‎Mereu m-a abordat el primul.
‎Așa că acum vreau să-i spun ‎că îl abordez eu prima.
‎În final, am pierdut și meciul, ‎și dragostea în fața lui Jong-woo.
‎Am pierdut tot.
‎Jong-woo m-a învins complet.
‎Hai să fugim! Să plecăm!
‎Chiar plec cu tine!
‎Dacă mie mi se pare un vis, ‎mă întreb cum o fi pentru Jong-woo.
‎- Nici noi nu credem. ‎- Da.
‎Vai!
‎Îmi tot transpiră mâinile.
‎De obicei, nu-mi transpiră mâinile.
‎Dar acum transpiră.
‎- Îmi place. ‎- Serios?
‎Am fost martori la cum poți reuși
‎- …dacă nu renunți. ‎- Da.
‎- Exact. ‎- Dar de ce ai plâns așa?
‎- Ce te-a emoționat? ‎- Felul în care Jong-woo
‎s-a arătat vulnerabil și a tot așteptat
‎- …m-a făcut să vreau să-l susțin. ‎- Înțeleg.
‎Nu mă așteptam deloc, ‎dar apoi s-a întâmplat asta și…
‎- Voi doi boceați. ‎- Eu m-am gândit
‎cum, atunci când îmbătrânești ‎și ți-ai trăit viața,
‎ți-e greu să mai iubești pe cineva ‎așa cum e.
‎Când ești tânăr, te implici total.
‎Dar, când îmbătrânești,
‎începi să iei în calcul ‎situația partenerului.
‎Văzându-l pe Jong-woo acum,
‎dragostea lui necondiționată, ‎faptul că avea ochi doar pentru Seul-ki
‎m-a făcut să vreau să țin cu el.
‎Am fost și eu așa când eram mai tânără,
‎dar am uitat.
‎Apoi Jong-woo mi-a amintit de asta,
‎și din acest motiv voiam să țin cu el.
‎A fost un sfârșit fericit, așa că…
‎Sigur au mai plâns și alții.
‎- Sunt sigur. ‎- Se îneacă în lacrimi.
‎Dragostea statornică și tăcută a lui ‎Jong-woo a schimbat valorile lui Seul-ki.
‎- Da. ‎- Exact.
‎- Sinceritatea e cheia inimii. ‎- Chiar este!
‎Subtitrarea: Anca Irina Dumitru