СІН СИЛЬ ГІ
ПАК СЕ ЧЖОН
ЧХВЕ ЧОН У
ЛІ СО І
ЧО ЙОН ЧЖЕ
ЛІ НАДІН
КІМ ХАН БІН
СІН ТОН У
ЧХВЕ СО ИН
КІМ ЧИН ЙОН
КІМ СЕ ЧЖУН
ІМ МІН СО
ПЕКЛО ДЛЯ САМОТНІХ
«Пекло для самотніх» — це найгарячіше пекло в світі.
Сьогодні останній день вільних побачень перед остаточним рішенням завтра.
Насолодіться побаченням до кінця, щоб ви не шкодували.
Перепрошую.
Побачимося.
Іди скажи їй.
-Чин Йон пішов першим. -Ясно.
Він був на крок попереду.
Чон У вийшов одразу після.
Чин Йон пішов поговорити з нею?
-Так, пішов до неї. -Гаразд.
-Тож після… -Тоді почекаю.
Я теж хочу трохи з нею поговорити.
Ти провів з нею багато часу, тож…
-Авжеж. -Так.
Ми весь час були разом.
Тон У теж?
-«Ти провів з нею багато часу». -Ви їх чули?
У Тон У на думці теж тільки Силь Гі.
Вона так робить макіяж.
Кого шукаєш?
Он там.
У роздягальні.
Піду до нього, коли вони закінчать розмову.
-Чому ти не запросила його перша? -Це…
У нього був такий вираз обличчя, тож…
Усе гаразд.
-Це муха. -Справді?
-Так? -Усе гаразд.
Я роблю зачіску.
Це було природно.
-У будь-який час. -Силь Гі?
-Так? -Так, дякую.
Так.
Ти виходиш, так?
Я повернуся. Заждіть секунду.
-Знайшов її? -Так.
-Чон У, я сьогодні поспішаю, тож… -Так. Ясно.
-Дай я перший поговорю. -Добре.
Ми…
-Я зараз трохи непокоюся. -Ясно.
У нас черга.
Ясно. Ти в черзі?
-Так. -Тон У, ти теж?
-Я теж. -Хлопці, не побийтеся.
-Давай, уперед. -Це важливо, хто перший піде?
Я недовго. Не надто довго.
Силь Гі, ходімо за водою.
Добре. У мене це добре виходить.
Покажи шлях до води.
-Я не знаю, як туди дістатися. -Іди за мною.
-Гаразд. -Ти ходив у Рай чотири рази,
тож ти не знаєш, як тут усе влаштовано.
Зараз Пекло здається мені Раєм.
У Пеклі дійсно чудово.
Між цими двома також сильна симпатія.
Так.
Як усе пройшло вчора?
-Учора? -Так.
-Учора… -Я чула, що було дуже весело.
-Надін сказала, що було дуже весело? -Так.
Ну, там і має бути весело.
Там неможливо депресувати, так?
Чому є таке враження, що ми були в Раю дуже давно?
Чин Йоне, тобі не здається, що ти надто зайнятий?
Але, Силь Гі, ти теж завжди кудись рушаєш.
Ви з Чон У наче гарно провели час, чи не так?
-Це добре. -Добре, що ми всі повернулися.
Давайте розважимося.
-Розмови сам на сам — для мене це занадто. -Навіть зі мною?
-З тобою? -Так.
-Хочеш поговорити сам на сам? -Ні. Досить.
-Чон У, ти змінився. -Так.
-Він змінився. -Після візиту до Раю.
Ти шмаркач.
-Ні, я багато дізнався. -Авжеж.
-Цей хлопець… -Він розслаблений.
-Не дуже. -Так.
Я ще не можу розслабитися.
-Ти розслаблений. -Є багато гієн.
Де зараз Силь Гі?
Пішла говорити з Чин Йоном
і набрати води. Він сказав, що ніколи це не робив.
Іди стань там. Я зроблю фото з тобою біля океану.
Гаразд.
Гарно. Дуже гарно.
Три, два, один.
Мені ніяково. Чому робити фото так…
-Зробімо спільне фото. -Добре.
Спочатку з водою на фоні.
Три, два, один.
Що це таке?
-Гарне фото. -Хіба?
Думаю, вже набралося.
-Повне, так? -Так.
Важке, так?
Ні, мені все одно, чи важко, але…
-Зможеш понести сам? -Я впораюсь.
Хлопці не могли нести самі, тож я допомагала.
Я не такий, ясно?
Я інший, Силь Гі.
-Показуй шлях. -Ходімо.
Отак добре.
Зроблю твоє фото.
Нащо знімати мене ось так?
Як вийшло?
-Ти дійсно добре виглядаєш. -Справді?
Чин Йоне, ти добре виглядаєш.
Добре виглядаю…
Силь Гі, поквапся.
Чин Йон постійно ходить до Силь Гі.
Що робитимеш?
Робитиму те, що й до цього робив.
Зрозуміло.
Я досі дуже непокоюся.
Хоча, коли ми були в Раю, все було дуже добре,
може, все було добре лише для мене.
Вона могла почуватися по-іншому.
Але Силь Гі виглядала так, наче їй все сподобалося.
У мене вперше тьохнуло серце.
Справді?
-Так, воно калатало. -Я заздрю.
-Я не міг дивитися їй в очі. -Однак, ти молодець.
Я рада, що ти зміг це відчути.
Чому вони так довго? Весь день говоритимуть?
Гадаю, говоритимуть увесь день.
Не думаю, що зможу з'ясувати почуття Чин Йона.
Я ходила з ним учора, але я не певна.
Було б добре, якби ми з Чин Йоном помінялися місцями, так?
-Ти ж хочеш більше поговорити з Чин Йоном. -Так.
Боже, як гарно.
Коли б ми не намагалися поговорити, нам важко почати розмову.
-Справді? -Так.
Цікаво, чому так.
Я тобі говорила?
-Про бій у ямі. Говорила? -Що?
Що ти виглядав дуже круто.
-Ні. -Я казала?
Ти казала, що я виглядав круто, але не казала, що дуже круто.
Думаю, я казала.
Ти просто сказала, що я круто виглядав.
-Не варто було. -Варто було продовжити.
Зараз ти дуже пишаєшся собою.
-Боже, ні. Я… -Ні, я більше не буду говорити.
Я не такий. Я — скромна людина.
Але ти дійсно виглядав круто. Зажди.
-Я виглядав круто? -Ні.
-Бачите? Серце Силь Гі належить Чин Йону. -Давайте далі не дивитися.
Вона ніяковіє, тільки будучи з ним.
-Так. -Правда.
Що сталося з упевненою Силь Гі?
За кого вболівала?
Я можу сказати чесно?
Кажи чесно.
-Кажи чесно. -Чесно,
у той момент я сподівалася, що виграє Чон У.
Але справа в тому…
Думаю, весь час я не зводила очей…
з тебе.
Я теж дивився твою корейську боротьбу.
Боже, уявляю, як кумедно я виглядала.
За кого ти вболівав?
-Я? -Так.
За тебе.
Що ти називала найважливішим у потенційному романтичному партнері?
-Я? -Так.
Гарну посмішку?
-Так. -Людина, яка посміхається очима?
-Так. -Точно.
А як щодо характеру? Що ти говорила про це?
Такий, як ти?
Це все.
Хто ще такий же, як Чин Йон всередині?
-Так? -Вона просто каже, що він їй подобається.
Звучить так, наче вона нарешті зізнається йому.
Такий, як ти?
Такий, як я? А що я за людина?
-Що? -Ну…
Хтось, хто в мене думці?
Щодо тебе і Чон У… Хоч мені дуже подобається Чон У,
мені було нестерпно бачити вас разом.
Я кажу чесно.
Коли ми вчора пішли в Рай, мені довелося чекати, адже я був третім.
Я не хотів дивитися на вас двох.
То що ти відчуваєш?
Ти все з'ясувала?
Так.
А ти вирішив?
Я? Ні, ще ні.
Не думаю…
що все скінчено,
треба подивитись, як усе піде.
-Зрозуміло. -Так.
-Серйозно? -Боже, до самого кінця.
Він водить її на поводі.
Він — найкращий з усіх.
-Він постійно лишається недосяжним. -Серйозно.
Коли вона намагається дотягнутися…
-Ясно. -Так.
Також мене хвилюють деякі речі.
Так.
Наприклад?
Чесно, не думаю, що моя робота…
Я не думаю, що добре влаштувався після звільнення зі служби,
тому до того, як сюди прийти, я думав,
що хочу зустріти когось зі стабільним життям.
Тому що зараз я зайнятий тим,
що піклуюся про себе.
А якщо доведеться піклуватися і про себе, і про дівчину,
не думаю, що я добре впораюся.
Я — звичайна людина.
Думаю, я хотів бути з кимось,
хто мені просто подобається і до кого лине моє серце.
Тому зараз у мене такі сумбурні думки.
Якщо занадто багато про це думати, відчуватимеш ще більше протиріч.
Роби, що можеш, і довірся своїм почуттям.
Я прийшов сюди з надією зустріти когось, із ким дійсно знайду взаєморозуміння.
Тому в мене багато чого на думці.
Що мене непокоїло, то це її рід занять.
Вона ще студентка.
Мабуть, у неї попереду довгий шлях, вона багато чого хоче зробити.
Я подумав, що, можливо, не зможу бути поруч із нею при цьому,
тож у мене суперечливі почуття.
-І Силь Гі, і Надін — студентки. -Так.
Тож, можливо, він думає,
що вони не знайдуть достатньо часу одне на одного.
Думаю, в нього багато причин мати такі думки.
Але Чин Йон каже…
Таке відчуття,
-що він тут шукає собі майбутню дружину. -Точно.
Це лише побачення, але він ставиться до цього дуже серйозно.
Таке враження, що, зустрівши когось, він враховує майбутнє.
Деякою мірою він, можливо, думає наперед,
-про майбутнє. -Адже в нього все нестабільно.
-Його життя. -Він наче хвилюється,
що якщо дівчина вирішить спиратися на нього чи отримувати його підтримку,
він не зможе це зробити.
-Він випереджає сам себе. -Маєш рацію.
З точки зору Силь Гі вона дивується: «Про що він говорить?»
Думаю, для неї це може бути важко.
З її точки зору може здатися, що їй відмовляють.
У мене є надія, що Силь Гі обере Чон У…
-Тобто… -Хіба ми не полишили цю надію?
-Але Чин Йон… -Вона може.
не має протиріч щодо того, кого обрати.
Він переймався можливими проблемами в майбутньому з Силь Гі.
Але вона могла подумати…
Так?
що він заплутався, кого обрати.
Що точно, таке це те, що Силь Гі геть інша
з Чин Йоном у порівнянні з тим,
яка вона з Чон У, Тон У або будь-ким ще.
-Так. -Думаю, вона геть інша.
-Я відчуваю, що вона закохана. -Так.
Так.
Таке враження, що час спливає найповільніше, коли я чекаю.
Нам варто розслабитися.
Важко спостерігати за ними і розслаблятися.
Спробуй дивитися на них один раз у п'ять чи десять хвилин.
Ми побачимо, коли вони спускатимуться.
Мені видно, коли хтось іде туди,
тож я подбаю про те, щоб ми першими підійшли до них.
-Ці двоє також на них чекають? -Так.
-Тож є дві команди очікуючих?
-Так. -Список очікуючих.
Ти мене дечим засмутив.
Ти зненацька засмутилася через мене?
-Так. -Чому?
-Ну… -Так?
Це нічого.
-Що? Скажи, що ти хотіла… -Просто знай, що є дещо.
Вони спускаються.
Тоді ходімо.
-Зараз? -Так.
Чому ти мені не скажеш?
Чому ти змушуєш мене почуватися некомфортно?
-Чому? -Просто…
Ти така дражнилка, Силь Гі.
Це ти дражнило, Чин Йоне.
Силь Гі, тобі чудово вдається заплутувати людей та їхні почуття.
-Що ви тут робите? -Чому ви так повільно йдете?
Що вони роблять разом?
-Давай просто почекаємо тут. -Добре.
-Не йди. -Добре.
-«Не йди»? Це кумедно. -Так.
Не йди. Просто розслабимося.
Це вже смішно.
Ти так повільно йдеш. Я подумав, що ти — черепаха.
-Чому б нам не помінятися партнерами? -Добре.
Гей, вони пішли.
-Де? -Їх немає на їхніх місцях.
-Тон У. -Тон У.
Тон У і Силь Гі.
-Ні. -Це Мін Со і Чин Йон.
Їх перехопили.
Це коли чекаєш на таксі,
але хтось попереду застрибає перший і їде.
-Те саме відчуття. -Коли чекаєш…
А потім кажеш: «Треба було піти трохи далі вулицею».
Або: «Треба було стати попереду них».
О Боже. Силь Гі, певно, втомилася.
Стільки розмов.
О Боже.
Мені тебе не вистачало після двох ночей разом і розлуки згодом.
Справді?
-Серйозно? -Так.
Ти раптом така наполеглива, Мін Со.
-Мін Со. -Що?
Що це було?
Ти щойно заскочила мене. Що це було?
Я зараз у шоці.
Присядь.
Здається, десь я вже це бачив.
Тут лід.
Гаразд, Силь Гі. Давай поговоримо в комфорті.
Гаразд.
Як ти? Чи добре провела час у Раю?
Так, я добре провела час, говорила з Чон У. Це було весело.
Мені цікаво знати, що ви робили.
Як це було для тебе?
-Пройшло дев'ять днів? Чи вісім? -Так.
Для тебе час йшов швидко чи повільно?
Відчувається якось розмито.
Останній раз, коли ми були в Раю, відчувається розмито, наче це було давно.
Коли я про це думаю, здається, що час пролетів.
Так, спочатку я думала,
що час тягнеться дуже повільно, але ж ось і наша остання ніч тут.
Думаю, я триматимуся
того ж шляху, що обрав на початку, коли ми вперше сюди прийшли.
Не певен, чи ти обереш мене,
але я поважатиму твоє рішення.
Я хочу, щоб ти завжди була щасливою, і сподіваюся, що все буде добре.
Я теж так почуваюся.
У Тон У теж лише одна людина на думці.
Тон У…
-Він лікар, симпатичний, у добрій формі… -Таким не відмовляють.
Жінки перед ним штабелями б лягали.
Але погляньте на нього тут. Який він пригнічений.
Не знаю, чи ви пам'ятаєте, але Тон У не міг повірити,
що Силь Гі не виявляє до нього цікавості.
-Так. -Його обличчя…
-Так. -Пам'ятаю. Воно дедалі більше…
-«Що це?» -«Що відбувається?»
-Так.
Це острів — місце, в якому люди вчаться смирятися.
Він піде звідси дуже смиренним.
-І поміркує про себе. -Так.
То що, вчора було весело? Багато говорила з іншими?
Так, багато.
Учора в мене було багато чого на думці, тож я була в наметі,
але і там думала про тебе.
-Справді? -Для мене це було нелегко.
-Ясно. -Це просто дало мені зрозуміти,
-що ми добре провели час. -Так.
-Це правда. -Так.
З того дня я непокоюся, що в нас дивні стосунки.
«Чи зможу я комфортно говорити з тобою до того, як ми поїдемо?»
-Я думала про це. -Так.
Що б там не було, тут у мене було багато чудових вражень.
-Так. -І я…
я дійсно добре провела з тобою час.
Я так вдячна за це.
І, думаю, я не почувалася незручно, коли прийшла сюди,
-теж завдяки тобі. -Справді?
Тож дякую тобі за це.
Просто хотіла тобі це сказати.
-Я дуже вдячна. Було добре. -Мені теж було добре.
Надін.
-Со Ин. -Вечеря.
Я зараз так розриваюся.
Можна?
Авжеж.
Дякую.
Не знаю, що робити.
Чин Йон вперше за цей час пішов до Силь Гі.
А зараз Мін Со пішла до Чин Йона.
Потім я піду.
Це так складно, а Мін Со дійсно подобається Чин Йон.
Мін Со 100% закохана в Чин Йона.
Я теж так думаю.
Думаю, в Мін Со щойно був нервовий зрив.
Не знала, що все так погано.
Тож я…
Не знаю.
Надін у цій ситуації буде нелегко іти до Чин Йона.
Надін зробила багато хоробрих вчинків,
-але вона до цього не звикла. -Так.
Надін хоче, щоб усе було природно…
-Так. -адже їй таке не дуже вдається.
Але їй доводиться битися і бути сміливою, що все ускладнює.
-Так. -Саме так.
-Привіт. -Куди прямуєш?
Я йшов до тебе.
Правда?
Так. Хочеш поговорити?
Поговоримо?
-Ходімо на пляж. -Добре. Пляж — гарна ідея.
Що ти вчора робила? Мабуть, було весело.
Учора?
Багато їла?
У мене був похмільний суп на сніданок.
Ти чула, що вчора ми їли курку?
-Так. -Сиру курку.
-Я був шокований. -Я чула, що ти все так добре готував.
Так, і соус, зроблений Се Чжон, був чудовий.
Кулінарні навички Се Чжон значно покращились.
Так? Ось чому я трохи відчуваю від неї загрозу.
-Я дещо непокоюся. -Будь насторожі.
-Шефе. -Останній день.
Чекай. Ти знаєш, так?
-Авжеж. Чому ти намагаєшся приховати? -Я був близько.
Чому ти зненацька зніяковів?
-Я це від усіх приховував. -Що?
Ти не сприймаєш це надто серйозно?
Це складно.
Усе життя
я думав, що я — неемоційна людина.
Але завдяки тобі, Со Ин,
я зрозумів, що в мене є емоції.
Я хочу, щоб ти була щаслива. Саме це я і відчуваю зараз.
Усе, що я відчув, було бажання, щоб ти була щасливою.
От і все. Не знаю, як точно описати це почуття, але…
Я насправді не намагався нічого робити. Просто вболівав за тебе.
Думаю, таким чином я з усім впорався.
Це було дійсно добре. Буде багато споминів.
Це наш останній день. Які в тебе почуття щодо всього?
Думаєш, ти змістовно провела час?
Мені було дуже весело завдяки тобі.
-Це добре. -Я була щаслива
і просто вдячна за все.
Це все, що я відчуваю і…
Тоді цього достатньо.
Ось так.
Я вдячний, що ти про мене так думаєш.
-Чому любов — це так важливо? -Так?
Думаю, Мін Со плаче через необхідність відпустити.
І я так думаю.
Думаю, посмішка Хан Біна означає: «Я розумію. Поважаю твоє рішення».
-Посмішка, яка означає, що він розуміє. -Хан Бін такий добрий хлопець.
-Так. -Так?
Те, як він виразив почуття до неї —
щиро і не тиснувши на неї, було просто…
Я звик до цього місця, але тепер ми маємо піти.
-Остання ніч. -Це так.
Усе скінчилося.
Знаю.
Сьогодні це содова. Вони дали нам содову.
-Можна сісти тут? -Так.
-Остання ніч. -Остання ніч.
-Повеселімося. -Однак, це сумно.
-Будьмо! -Остання ніч.
-Будьмо, хлопці. -Гаразд.
-Скажімо тост. -Будьмо.
-Будьмо.
-Було чудово. -Будьмо.
Це нереально.
Таке відчуття, що все закінчується.
Лишилося всього кілька годин.
Не можу повірити, що все вже скінчилося.
-Ні. Усе гаразд. -Мені просто так сумно.
Це наш останній день тут.
Коли ще ми можемо розкрити наші професії та вік?
Мені дуже цікаво.
Я схвильований.
Ніхто про тебе нічого не знає.
Так, я загадкова жінка.
Мені 26 років,
наразі я працюю моделлю в агентстві.
Я — модель.
Наразі я працюю моделлю в рекламах.
Я знімалася в рекламах Soni і BMW.
Я почала працювати моделлю,
тому що я люблю одяг і робити фото,
тож я зайнялася цим природним шляхом.
ПАК СЕ ЧЖОН 26 РОКІВ, МОДЕЛЬ
Гаряча дівчина, так.
-Гаряча дівчина. -Гаряча дівчина.
Я скажу вам, скільки мені років.
Мені так цікаво.
Мені 32.
Не дивно, що в нього була аура старшого брата.
Тепер зрозуміло.
-Не дивно. -Тобі 32?
І я — пластичний хірург.
-Зажди, що? -Здуріти можна!
Я знав, що він лікар.
О Боже.
От чому він намагався не поранитися під час ігор.
-Він лікар. -Я був тактовним із тобою.
-Я хвилювався, що ти травмуєшся. -Полікуєш нас.
-Я був тактовним. -«Полікуєш нас».
Це так весело.
Протягом гри…
-Це круто. -Дивовижно.
-Зараз моя черга. -Так.
-Мені дуже цікаво. -Спочатку вік.
-Мені… -Тобі 29.
-Думаю, тобі 25. -Думаєте, 25 чи 29?
Мені 24 роки.
-Він молодший за тебе. -Тобі 24?
-Заждіть. Перепрошую. -Тобі 24?
Зажди. Ти на вісім років молодший за мене?
Так, ти старший.
Вона в шоці.
З тобою все гаразд?
-У тебе зараз щелепа впаде. -Це…
-Справді? -О Боже.
Так.
-Ти зблід. -Що таке, Чон У?
Я ставився до Хан Біна як до старшого.
-Справді? -Так.
-Чон У думав, що він наймолодший. -Справді?
Вибачаюся.
-То я старший? -Він молодший за тебе, Чон У.
Усе одно є відчуття, що ти старший.
-Усе одно так здається. -Чон У шокований.
Він у шоці.
Можна дечого навчитися від молодшого.
Подолати розрив у віці.
-Скільки тобі років, Йон Чже? -Скільки тобі років, Йон Чже?
Мені…
Тобі 28?
Мені дуже цікаво.
-Думаю, він молодий. -Мені цікаво.
-Йому 20 з хвостиком. -Так цікаво.
-Мені цікаво. -Дуже цікаво.
-Йому 20 з хвостиком. -Так цікаво.
Мені 32.
-Що? -Що?
Мені 32.
-Що? -Що?
-Справді? -Він одного віку з Тон У.
-Тобі 32? -Здуріти.
-Боже. -Це було по-своєму неочікувано.
Наразі я працюю
брокером у компанії з цінних паперів у Йоідо.
-Боже! -Я так і знав!
Банківські інвестиції.
Однак, ми правильно думали.
-Надін. -Надін.
Цікаво, скільки тобі років.
-Мені 23. -Що?
-Крихітка. -2000 року.
-Так.
-Вона крихітка. -Ми одного віку.
«Одного віку»?
Я навчаюся в університеті в США.
-Зрозуміло. -Так.
У якому?
-Можна назвати? -Скажи нам.
-Я навчаюся в Гарварді. -Гарвард?
-Боже.
Надін, вибач, що ставився до тебе неповажно.
Я не знав, що ти така людина.
У майбутньому, коли ми поїдемо звідси, будь ласка, не думай про мене погано.
Не хвилюйся, не буду.
Вибачаюся.
Неймовірно.
Він був так шокований.
Мені подобається характер Се Чжуна.
-Так. -Він дотепний.
Можна дещо запитати Йон Чже?
Кого ти обрав за першим враженням?
Тепер про це можна говорити.
За першим враженням я обрав Се Чжон.
-Так. -Зрозуміло.
Я сидів поряд із нею,
тож проголосував за одну з тих дівчат, з ким постійно говорив.
Зрозуміло.
Якщо можна про це говорити, давайте по черзі?
-Які були в тебе враження, Чин Йоне? -Твоє перше враження.
Щодо мене…
Я обрав Силь Гі. Вона найближче відповідала моєму ідеалу.
-Ясно. -Ясно.
Відразу до справи.
Чон У.
Я обрав Силь Гі.
-Ясно. -Ясно.
З першого дня.
Він вірний своєму серцю.
Тому я її обрав.
Думаю, Силь Гі буде однією з зірок завтра, тож запитаю її.
Ти вже визначилася з вибором на завтра?
Так.
Ясно.
У мене питання до Чин Йона.
У битві в ямі…
Пам'ятаєш, як ми билися один на один?
У той час…
ти грав у гру через ту саму причину, що й я?
Просто хочу знати, що ти скажеш.
Безперечно.
Безперечно?
Оце так напруга.
Але це можна й не казати, адже ми відчували це,
-коли бились один із одним. -Так.
Ми спілкувалися один із одним ментально.
Я теж поставлю Силь Гі питання.
Тобі більше сподобалося в Раю зі мною
чи з Чон У?
Це шалено.
О Боже!
-Це жорстоко. -Боже.
-Що це?
-Це починалося весело, але зараз… -Знаю.
Стає гаряче.
Перепрошую, але це питання я пропущу.
-Так. -Це я залишу в таємниці.
Як найстарша з дівчат, я б хотіла сказати…
-Со Ин. -було так добре бути тут із вами.
Думаю, що я ніколи не забуду час, проведений тут.
Я дуже вдячна за змогу провести час тут у найкращі роки нашого життя і сподіваюся,
що ми будемо підтримувати зв'язок.
Я теж.
Взагалі, ми провели тут надто мало часу, щоб добре пізнати одне одного.
Ми всі жили тут окремим життям.
Тож я сподіваюся, що, коли ми підемо звідси,
ми ближче познайомимося
і зможемо розвинути наші стосунки.
Дякую за все, народе.
Я ще молода і не маю великого досвіду побачень,
але, думаю, я зрозуміла, як щиріше виражати свої почуття.
Тому я думаю…
думаю, це був дуже гарний досвід.
Щодо мене,
то в повсякденному житті мені було не надто радісно.
Але мені було на користь відчути емоції, глибоко сховані десь усередині.
Я не дуже добре вмію виражати свої думки,
але справді відчув, що маю бути чесним щодо своїх почуттів.
Тож…
Я дуже…
Я дуже вдячний і просто…
Чон У.
-Чон У, ти плачеш? -Ти що, плачеш?
Ти що, плачеш?
-Не плач. -Усе гаразд.
Усе гаразд.
Чому так сумно бачити чоловічі сльози?
Я розумію почуття Чон У.
-Це сумно. -Сумно.
Мені так сумно.
У Чон У є щось таке, що змушує
-плакати разом із ним. -Так. Чон У молодий,
здається, він відчуває чисте кохання.
-Я розумію, про що ти. -Так.
-Думаю, і Силь Гі це відчуває. -Так.
Неймовірно, що Чин Йон
запитав її, з ким їй більше сподобалося в Раю.
А Силь Гі не стала відповідати.
Як на мене, її відмова відповідати
-означає, що відповідь — Чин Йон. -Це так.
-Вона подумала про Чон У. -Так.
-Вона подумала про Чон У? -Так.
Боже, чому це так сумно?
ОСТАННІЙ ДЕНЬ
«Пекло для самотніх» — це найгарячіше пекло в світі.
Сьогодні останній день.
Зараз ви зробите остаточний вибір.
Жінки вже чекають
на чоловіків у локаціях остаточного рішення.
Джентльмени, ідіть до локації, де чекає жінка, яку ви обрали.
Леді, якщо чоловік, який підійде до вас, —
той самий, якого ви обрали, ви станете парою.
Думаю, певні люди отримають кілька голосів.
-Силь Гі отримає три голоси. -Так.
До неї підуть Чон У, Тон У і Чин Йон.
-Так. -Чин Йон теж отримає багато голосів.
Так.
Силь Гі, Надін, Мін Со і Се Чжон.
Можливо, вони отримають багато голосів, ми не знаємо, що станеться.
Ханхе, як гадаєш, Силь Гі та Чин Йон лишаться разом? Чи…
Це буде Чин Йон.
-Ясно. -Так.
-Вона піде за своїм серцем. -Так.
Ми всі думаємо однаково.
-Я думаю, Силь Гі обере Чон У. -Справді?
-Ти досі не полишила цю надію. -Я…
Досі?
-Це можливо. -Ти не зміниш думку.
-А як щодо Се Чжуна і Со І? -Так.
Думаю, вони стануть парою.
Я не певний, чи вона відчуває вдячність, чи він приваблює її в романтичному сенсі.
-Вона скаже: «Мені шкода». -Так.
-Мені дійсно цікаво. -Гадаю, дехто отримає кілька голосів.
Хан Біне, іди першим.
-Побачимося. -Побачимося згодом.
Хан Бін піде до Со Ин?
-Так. Со Ин. -Добре.
-Учора він сказав їй про свої почуття. -Так.
Со І!
Ти дійсно…
найважливіша для мене людина в «Пеклі для самотніх».
Дякую. У мене такі ж почуття.
-Усе буде добре. -Гаразд.
Я хотів, щоб людина, яка мені подобається, просто була щасливою
і не переймалася ні про що, тож я не підходив до неї.
Але, оскільки це кінець, думаю, буде добре, якщо я лишуся вірним своєму вибору.
Ти в синьому.
Це мій улюблений колір.
-Тобі не холодно? -Ти теж у синьому.
-Ні. -Усе гаразд.
-Так. Усе добре. -Справді?
Тобі личить.
Погода чудова.
Це так.
Чон У, вирушай.
Побачимося згодом.
Чон У треба пройти довгий шлях.
Так.
Я маю до неї почуття від самого початку.
Привіт.
-Нервуєш? -Так, дуже.
Бути з Силь Гі в Пеклі дійсно відчувалося, наче в Раю.
Зробімо фото разом.
-Як? -Селфі.
Три, два, один.
Юн Силь Гі.
Вибач. Невдалий жарт.
-Мені подобається. -Так. Юн Силь Гі.
Кожен момент тут був щасливим.
Мені сподобалося геть усе.
-Мені було весело. -І мені.
Мені було найвеселіше говорити з тобою, Надін.
Мені теж.
-Бувай. -Добре.
Хай щастить.
Усе вийде.
Силь Гі єдина в моєму серці,
тож я оберу її, хай там що.
Боже…
-У нього на думці лише вона. -Так.
Він поклав око тільки на одну.
Це так захопливо.
Ти, мабуть, змерзла.
Ні, все гаразд.
-Усе добре? -Так.
Довго ти сюди йшов, так?
Так, це далі, ніж я думав.
Йон Чже, вирушай.
Коли я з нею, ми без упину говоримо.
Думаю, ми багато спілкувалися, але мені цього все одно замало.
Тож я хочу бачитися з нею, навіть коли літо скінчиться.
Спочатку Со І, потім Се Чжон, а потім Со Ин.
Він іде на пляж. Це так жорстоко.
Це точно.
Ти була така смілива і крута. Дякую за все.
Дякую. Бувай.
Раптом все стало таким серйозним.
Ми утрьох побалакаємо.
Це…
Се Чжуне, вирушай.
У ній є щось, що змушує мене багато про неї думати.
Незалежно від результату я хочу зробити її щасливою, коли ми покинемо Пекло.
Думаю, він піде до Со І.
У мене є передчуття.
-Таке полегшення, що в Со І є Се Чжун. -Так.
Яке б рішення вона не прийняла.
Тон У, вирушай.
Отже, є Мін Со,
-Надін, Силь Гі. -Надін, Силь Гі.
Тож він має там зупинитися. Він минув Надін, отже, йде до Силь Гі.
-Там… -Хаотично, наче в торнадо.
Це торнадо дуже хаотичне.
Хочу піклуватися про неї і жартувати з нею.
Вона увійшла в моє серце, тож я захотів добре дбати про неї.
Проте я відчув, що впустив свій шанс, тож дуже розчарувався.
Але я мушу лишатися вірним своєму серцю.
З такими думками я збираюся зробити все можливе.
Надін.
Так.
Приємно з тобою зустрітися.
-Мені теж приємно. -Ти чудова людина.
-Дякую. -Обіймемося.
-Побачимося. -Добре, бувай.
-Привіт. -Привіт.
Ти тут.
Чин Йоне, вирушай.
Цікаво, чи він піде вгору, чи вниз.
Він популярний, тож це важко.
Це важко.
Він долучився пізно, але викликав найбільшу напругу.
Так.
Цікаво, кого обере Чин Йон.
-І мені. -Так.
Важко знати, про що він думає.
Він обов'язково має пройти повз Мін Со.
Поспілкуймося більше, коли покинемо Пекло.
Дякую за все.
Мені було весело.
-Ти ж не плачеш? -Ні.
Побачимося, коли підемо звідси.
Зараз прийде останній.
Гадаю, він обере Силь Гі.
Тепер це…
Це буде Надін чи Силь Гі?
Я твердо впевнений у своїх почуттях і довіряю своїй інтуїції,
тож не думаю, що прийняв багато невдалих рішень.
-Привіт. -Привіт.
-Гарно виглядаєш. -Дякую.
-Що? -Що?
-Він лишається? -Що?
Думаю, він зупинився.
Що?
Що це?
Що?
Він стоїть поряд із нею?
Ні, чекай. Серйозно?
-Мені було весело. -Так.
-Я добре провів час. -І я.
Я завжди підтримуватиму тебе, доки твої мрії не здійсняться.
Добре. Дякую.
Дякую.
-Господи. -Що?
-Він стояв поруч, тож я подумала… -Так. Я теж.
Коли я бачу жінку, мені вистачає трьох секунд, щоб відчути іскру.
Людина, яка вражала мене з початку до кінця,
з якою я відчув найсильніший зв'язок,
це людина, з якою я провів тут найкращий час.
І ця людина — Силь Гі.
Як мило.
Наприкінці всі опинилися тут.
Привіт.
Ти там затримався, тож я думав, що ти не прийдеш.
Ясно.
Ти ж не обходив навколо?
-Навколо острова? -Ні.
-Це було очікувано. -Знаю.
Вони прийшли до одного місця.
Жінки просто мають зробити вибір.
Якщо остаточний вибір жінки збігається з одним із чоловіків, який її обрав,
вона візьме його за руку і покине Пекло з ним.
Але якщо вона обрала когось іншого,
вони залишаться в Пеклі.
Ти завжди в моїх думках,
і я почуваюся досить знервовано, коли тебе немає поруч.
Я обрав тебе, бо не міг заперечувати, що маю до тебе почуття.
Чесно кажучи, до того, як ти прийшов,
я була дуже розчарована і виснажена.
Я так вдячна, що ти врятував мене від цього.
-Чи обере вона… -Вона має обрати,
-так? -Так.
Можливо, вона йому вдячна, але він їй не подобається.
Ходімо.
Так, ходімо.
-Ходімо! -Що?
Серйозно?
-Боже. -До самого кінця…
Дякую за все, Со І.
Тобі дякую, Се Чжуне.
Дякую.
Со І і Се Чжун пішли. Вони йдуть.
-Вони обидва в білому. -Знаю.
Я дійсно прийду в гості.
Будь ласка.
Думаю, це буде круто, і круто виглядатиме.
-Я? -Ні.
Гаразд.
Місце, де ти працюєш.
Не я?
-Ні. -Ясно.
Ти теж крутий, але я говорила про твою роботу.
Я вчора впала.
Де?
Де? Гей, де ти впала?
Ось там.
Господи.
Я ж казав тобі бути обережною.
Цікаво, як це я раніше не забилася.
Ось чому я хвилююся, коли тебе немає поруч.
Ось чому я непокоюся, коли тебе немає поруч.
-Боже. -Гаразд.
-Звучить, наче рядок із сценарію. -Саме так.
Те, що вони говорять у кінці.
Наче «Закохані в Парижі».
Це як: «Ходімо, крихітко».
-У нас нарешті є пара. -Серйозно.
Іти цією стежкою з тобою — інше відчуття.
Я нервую.
Дуже.
Як би ти не вирішила,
це буде правильний вибір, і я підтримаю твоє рішення.
Со Ин, ходімо із Пекла зі мною.
Спочатку ми просто якось почали розмовляти.
І я була вдячна, що в нас утворилося стільки спогадів.
Я почувалася тут щасливою.
Дякую, що завжди спочатку думав про інших
і за постійну позитивну енергію.
Я дійсно підтримую тебе, Хан Біне, як і ти — моє рішення.
Думаю, ти завжди сяятимеш.
Тож…
Ходімо?
Гарна погода.
-У тебе ноги не болять? -Ні.
Ти ж там довго стояла?
-Так, але… -Так?
Це так дивно.
-Що? -Це…
Чому я так нервуюся?
Дивно йти, тримаючись за руки.
Це захопливо і мило.
Аналогічно.
Це мило.
-Так, дуже. -Це мило.
Вони лише йдуть, тримаючись за руки, але таке враження, що вони зустрічаються.
Треба смачно поїсти, коли підемо звідси.
-Гаразд. -Коли виберемося, поїмо сашімі.
Гаразд.
Я хотів дати тобі свій номер.
-Нам повернуть телефони. -Так.
Дійсно так дивно.
-Справді? -Так.
Вони такі серйозні. Боже.
Господи. Цікаво, що буде.
Боже.
Силь Гі.
Дякую за захоплюючі спогади, які змусили моє серце калатати.
Я обрав Силь Гі,
тому що вона єдина зворушила моє серце.
Силь Гі.
Думаю, ти мені подобаєшся.
Він так просто сказав їй про свої почуття.
Змушує серце битися нерівно, так? Просто і прямо до справи.
Думаю, ти мені подобаєшся.
Коли я був із нею,
я знову зрозумів, що погано виражаю свої думки,
і мені шкода, якщо через мене в неї був стрес чи їй було важко.
Коли ми виберемося звідси,
хочу запросити її на вечерю.
Так.
Я хочу спробувати більше висловити свої почуття до неї.
Силь Гі…
Хочеш випити зі мною кави?
Я думав, що своєрідно висловив свої почуття,
але якщо це не досягло її серця, все одно я зробив, що міг.
Думаю, мені було б досить боляче, та все одно я би поважав її вибір.
По-перше, дякую тобі за сміливість.
Я підтримуватиму тебе так само, як ти підтримуєш мене.
Дякую тобі
за те, що від початку до кінця був зі мною щирим.
Пам'ятаєш, я сказала тобі,
що хай би що ти вирішив робити, я хочу, щоб ти йшов за серцем?
Дякую, що обрав мене.
Я хочу, щоб ти знав, що ти дійсно неймовірна людина.
Людина, з якою я хотіла би покинути Пекло, — це…
Чон У.
-Бачите, я ж казала! -Господи.
-Це серйозно?
О Боже.
Ні, стривайте…
Ми знаємо, як сильно Чон У все відчуває.
-Продовжуй. -Ні, все гаразд.
О Господи.
Чон У.
-Ходімо? -Ходімо.
Ходімо вип'ємо кави.
Боже.
Я почуваюся онімілим. У мене так спітніли руки.
-Це нічого? -Так.
Давай я спершу витру.
Ти радий, що продовжував іти?
Я відчув полегшення, що ти зрозуміла мої почуття.
Вип'ємо каву на десерт.
-Спочатку підемо в гарний ресторан. -Чудова ідея.
Ти знав чи ні?
-Про що? -Що я оберу тебе.
Гадки не мав.
Я так нервував…
-Я знаю. -…що в мене губи тремтіли.
Ти сказала, що вирішила вчора.
-Так. -Це правда?
-Так. -Зрозуміло.
Якщо обирати хлопців
між тим, хто подобається мені,
і тим, кому подобаюсь я,
гадаю, я завжди зустрічалася з тими, хто подобається мені.
Але…
Чон У був дуже щирим зі мною від самого початку до кінця.
І почуття, які він виразив до мене, відчувалися дуже щирими.
Тому, гадаю, Чон У — людина,
яка зламала стандарти, які я поставила собі.
Я відчуваю, що хтось, хто є мені другом і завдяки кому я почуваюся розслабленою,
може стати людиною, якій я врешті-решт відкрию справжню себе.
Він завжди робив до мене перший крок.
Тож зараз я хочу сказати йому, що я хочу робити перший крок до нього.
Врешті-решт я програв Чон У і гру, і свою любов.
Я в усьому зазнав невдачі.
Чон У мене повністю переміг.
Давай втечемо. Ми йдемо звідси.
Нарешті я йду з тобою.
Для мене це наче сон. Цікаво, як почувається Чон У.
-Навіть ми не можемо повірити. -Так.
Боже.
У мене досі пітніють руки.
Зазвичай таке не відбувається.
Але вони пітніють.
-Мені це подобається. -Справді?
Ми дійсно стали свідками того, як можна досягти успіху,
-якщо не здаватися. -Так.
-Саме так. -Але чому ти так плакав?
-Що змусило тебе просльозитися? -Те, яким вразливим
був Чон У і як він нескінченно чекав,
-змусило мене підтримувати його. -Розумію.
Я цього геть не очікував, але ось це сталося і…
-Ви двоє схлипували. -Для мене тут йшлося про те,
що коли люди дорослішають, проживають життя до якогось моменту,
стає важко любити когось просто таким, яким він є.
Коли ти молодий, ти просто занурюєшся з головою.
Але коли дорослішаєш,
доводиться розуміти життєві обставини партнера.
Коли я зараз дивилася на Чон У,
на його безумовне кохання, на те, як у нього в думках лише Силь Гі,
за нього дійсно хотілося вболівати.
Був час, коли я сама була такою в юності,
але я про це забула.
Потім Чон У знову нагадав мені про це,
від чого мені захотілося ще більше вболівати за нього.
Це був хепі-енд, тож…
Упевнений, ми не єдині, хто плакав.
-Звісно, інші теж. -Усі тонуть у сльозах.
Стійке й тихе кохання Чон У змінило цінності Силь Гі.
-Так. -Справді.
-Щирість — ключ до серця. -Це дійсно ключ.
Переклад субтитрів: Ганна Волошина