SZINGLIK POKLA
Mind a hármat meg kéne neveznie.
- Igazad van. - Ja.
Mind a hármat?
Ő, ő, meg ő.
Mind a hármat?
Ő, ő meg ő.
Kicsoda?
- Ő, ő… - De kik? Van nevük is.
- Kicsoda? - „Ő, ő meg ő.”
„Ő, ő meg ő.”
Ez elég udvariatlan.
- Ez… - Nem vet rá jó fényt.
- Ő meg ő… - De kik? Van nevük is.
Hye-seon.
Ha-jeong.
Gyu-ri. Ők hárman.
Ez meghökkentő volt.
Oké.
Elég visszás volt.
Érdekes.
Vicces.
Nem értem, miért mondta ezt mindenki előtt.
Nem volt jó érzés, hogy kipécézett mások előtt.
Úgy látszik, nem azonos az értékrendünk,
ez így ellenszenves volt.
- Értem, miért nem tetszett neki. - Túlzásba vitte.
- Igen. - Én is így érezném.
Hogy érintene, ha neked mondanák?
Megsértődtem volna a helyükben.
Biztos reagáltam volna.
Ez bunkóság volt.
- Dühös lennék. - Ha-jeong…
- elnéző volt vele. - Ja.
De ezúttal túl messzire ment.
Lehet, hogy Gyu-ri vevő lett volna, de három lányra is rámutatott.
Tehát ahelyett, hogy örömmel fogadta volna az érdeklődést,
azt gondolhatta: „Ez így bunkóság volt.”
Gwan-hee rosszul ítélte meg a dolgot.
Még ha így is gondolja,
nem kellett volna kifecsegni ennyi ember előtt.
Mindennek megvan a maga ideje.
De rámutatott a három lányra
mindenki szeme láttára. Ez…
Mentségére szóljon, hogy ilyen a természete.
Csak őszinte akart lenni,
de rosszul jött ki a dolog.
- Én? Átöltözöm. - Én is.
Kér még valaki vizet?
- Én. - Ki kér vizet?
Menjünk!
Menjünk el!
Ti maradhattok.
Miért lépnek le?
Nem emlékszem az első találkozásunkra.
Egyáltalán nem.
Te is így vagy ezzel?
Én? Jól emlékszem rád.
- Igen? - Miért ne?
Örültem, hogy látlak, mert végre volt egy ismerős arc.
Ha örültél, akkor miért nem köszöntél rám?
Nem köszöntél.
- Szia, Gwan-hee! - Mert
csak akkor néztünk egymásra,
amikor találkoztunk és köszöntöttük egymást.
Csak akkor.
Mindenkivel beszéltem,
te voltál az egyetlen, akivel nem váltottam szót.
Azon gondolkoztam,
miért kerülöd a társaságomat.
Ez volt az érzésem.
Mi ennek az oka?
- Szerinted én kerültelek? - Igen.
Igen.
Nem fordítva történt?
Én nem kerültelek téged.
Arra vártál, hogy megszólítsalak?
Ebben reménykedtél?
Nem éreztem a közeledést.
Tényleg vártam, hogy beszélgetést kezdeményezz velem.
- Igen? - Én így éreztem.
Értem.
Hány srác tetszik neked?
Lehet, hogy egy vagy több,
nem akarom elárulni.
Téged csak egyvalaki érdekel. Egyvalakire voksoltál.
Rád.
Rád szavaztam.
Te négyet kaptál, vagyis a négy közül
az egyik Jin-seok volt…
Nem számoltam össze.
Nem vagy valami jó matekos.
Bocs. Azt hittem, másnak adtad.
Rámutattál pár emberre.
Az előbbi játéknál
veled akartam lenni.
Arra gondoltam, úgy lenne alkalmunk beszélgetni.
Nekem úgy tűnt, hasonló a természetünk.
És ezért.
Biztos örülsz, hogy ilyen sok cukrot kaptál.
- Nem, én… - Mind a tiéd lett.
Kérsz egyet?
- Kérsz egyet? - Nem.
Nem kérek cukrot.
- Ülnek a helyemen. - Mi a terved?
A tervem?
Szeretnék minél hamarabb dűlőre jutni.
Azt is hozzáteszem,
nem sok időnk van.
Ha tetszem neked,
akkor haladnunk kéne ezen az úton,
mert a többiekhez képest le vagyunk maradva.
Azt mondod, ha téged választalak,
akkor szerinted ez a dolog megér egy próbát?
Hát…
Szeretnélek megismerni.
Még nem volt alkalmunk beszélgetni.
Amúgy meg elég laza voltál.
- Igen. - Szóval…
ezt olybá veszem, hogy közelebb kerültünk egymáshoz.
Én is. Ez tetszik nekem.
Nem mondanám, hogy olyan közel vagy, mint a lányok, akikkel a Paradicsomba mentem,
de a harmadik helyen állsz.
Micsoda megtiszteltetés! Harmadik.
- Ugye? - Igen.
- Nem olyan könnyű helyezést elérni. - Nem hát.
Láttam, hogy Gwan-hee Gyu-rival flörtöl,
és nem nagyon tetszett.
Szerintem tisztában volt vele,
hogy nekem tetszik a lány, és ezt kifejezésre is juttattam.
Nem volt rendes dolog tőle.
Min-young, beszélhetnénk?
- Beszélhetnénk? - Persze.
Oké.
Hadd mondjak valamit!
Jól vagyok.
- De szomorú is. - Igen?
- Nem kéne. - Arról van szó…
Én érzem magam rosszul.
Nyugodtan elmondhatsz mindent.
- Miről? - Rájöttem valamire.
- Szeretnék megismerni mindenkit. - Ja.
- Keressük az igazit. - Igen.
Mi összejöttünk az elején,
de ez nem lehet akadálya annak,
hogy másokat is megismerjünk.
Szeretnél ismerkedni?
Nem ezt mondtam.
Azért hoztam ezt fel, mert úgy tűnt, bűntudatod van…
- Igen. - …hogy másoknak is adtál cukrot.
Más fiúknak is adtál cukrot,
és aztán bocsánatot kértél tőlem.
De nem kellett volna.
Hadd magyarázzam meg…
Nem kell magyarázkodnod! Semmi szükség rá.
Bájos vagy és gyönyörű.
De miattam a többi srác…
- Nem közeledik? - Igen.
Vonzónak találtak, de nem közeledtek.
Úgy éreztem, a személyem volt az akadály, mert mintha a testőröd lettem volna.
Így éreztem.
Ne is törődj velem!
- Mesteri húzás volt. - A lánynak még jobban bejön.
- Jin-seok megbízható srác. - Igen.
Nem akarja megfojtani Min-youngot.
- Nagyon figyelmes. - Igen.
Ne is törődj velem!
Szóval…
Másképp érzel irántam?
Nem.
Azért mondod, mert kedvelsz?
Igen.
- Tényleg? - Igen.
Úgy értettem, azt mondod, próbálkozzunk másoknál.
Nem erről van szó.
Te vagy a nyerő nálam.
És…
- Igen? - Semmi.
Mondd el!
- Tényleg semmi. - Csak mondd el!
- Mert… - Csak haragszom rád.
- Egy kicsit. - Rám?
- Egy kicsit. - De miért?
Miért?
- Miért? - Miért?
- Miért haragszik? - Hallhatnám egy nő véleményét?
Nem vettünk észre valamit?
- Kivert a víz. - Miért haragszik?
- Mert… - Csak haragszom rád.
- Egy kicsit. - Rám?
- Egy kicsit. - De miért?
Tetszik, hogy őszintén elmondtad, hogy érzel.
- Tényleg? - Igen.
- De… - Folytasd!
Az elejétől kezdve együtt voltunk,
és úgy éreztem, te ezt egyértelműen jelzed is.
Jobb lett volna kicsit eltitkolni,
mert így elég egyértelmű volt.
- Igen. - Ezért haragszom.
Igazad van.
Valóban te vagy eddig a választottam,
de szerettem volna másokat is megismerni.
Nem lehet tudni, mit hoz az élet, de őszinte leszek.
Elképzelhető, hogy megismersz valakit, és beleszeretsz.
Ez előfordulhat.
Ez valójában titok, de…
- Miért titok? Mondd el! - Később.
Most mondd el!
Nem akarom.
Légyszi!
Elmondom, hogy érzek.
Megismersz másokat.
Ha találsz jobbat, akkor válaszd őt.
De tudnod kell, hogy megpróbállak visszahódítani.
Vagyis továbbra is tetszem neked?
Megpróbállak visszahódítani,
de nem olyan nyilvánvalóan,
mivel a viselkedésem elriasztaná a többi srácot.
Szerintem így a helyes.
Hálás vagyok, de csalódott is.
- De miért? Nem kéne. - Nem tudom, miért.
Nem tudom, miért érzek így.
Na mindegy! Menjünk! Felfrissíted magad?
Mi a baj?
Semmi.
Miért sírsz? Ne már!
Miért sírsz?
- Becsíptél? - Az lehet a baj.
Letörlöm a könnyeidet.
Tönkreteszi a sminked.
K.: MIÉRT SÍRTÁL?
Nem tudom, ez tök bonyolult.
És azt hiszem, nem értettem teljesen, hogy mit akart mondani.
Nem tudom.
Min-young szeretne ismerkedni…
- De a srác… - …de azt is szeretné,
ha a srác hű maradna.
- Ő félreléphet, de a másik nem. - Így van.
Jin-seok nagyon kedves és figyelmes srác,
de ez még neki is…
A lány bedurcizott.
Szerintem is.
Édi-bédi volt, de a férfiak számára volt pár intő jel.
Azt mondta…
- „Haragszom.” - Igen.
- Ez… - „Csalódtam.”
Nem is értettem, mit akart mondani.
Nem értem, miért bosszankodott.
Az sokkal bosszantóbb, hogy négy cukorkát osztott ki.
Ja.
Jin-seok egyértelműen megfogalmazta az álláspontját, bár a lány nem reagált.
Próbált teret adni neki,
de csak nyaggatta a fiút, hogy hű marad-e hozzá.
Mintha hallani akarta volna a végszót.
- Hallgatnia kellett volna. - Ja.
- Ez nem tetszett. - Elég lett volna, ha megköszöni.
Figyelitek? Baromira izgulunk értük.
Mindenkinél felment a pumpa.
Tisztára ledöbbentem a dolgokon.
Ne felejtsük el, hogy piáltak.
Vannak helyzetek, amikor nehéz felfogni, mi folyik valójában.
- A lány be volt csípve. - Ja, benyomott.
Ez a negyedik nap.
NEGYEDIK NAP
Gyertek ki! Kész a reggeli.
- Zsemlét kaptunk. - Egy zsemle
és egy alma jut?
Ehetünk?
Igen.
Nem nehéz harapni?
Még sosem ettem így.
- Nem? - Bénán szeletelek.
Vegyél!
Nekem tök mindegy.
Én így eszem.
- Sziasztok! - Szia!
- Helló! - Jól aludtál?
Remekül.
Ez nagyon édes volt.
„Jól aludtál?”
Jól aludtál?
Remekül.
- Egyél valamit! - Jó.
Van alma.
Szeletelve szereted?
- Igen, hol a kés? - Tessék.
- Kösz. - Osztozhatunk.
Nekem is hagyjál, ne edd meg mind!
Jól aludtál?
- A fiú rámosolyog. - Jin-seok helyesnek találja.
Jin-seok jó fej.
Aranyszíve van.
- Igen. - Úgy van.
Finom?
Gyümölcslét vagy tejet?
- Gyümölcslét kérek. - Igen?
- Kérsz inni valamit? - Gyümölcslevet kérek.
- Narancslé jó? - Igen.
Csak egyfélét lehet?
- Kösz. - Tudnék itt élni, ha ez ilyen.
Frissen facsart narancslé.
- Ügyesen hámozod az almát. - Mi?
Micsoda bók!
Biztos nyertél már almahámozó versenyt.
Nem vagyok olyan jó.
Minden nap szoktam enni, ezért tudom, hogy kell.
Most mi van?
- „Most mi van?” - Pillázik.
Ott a haja, de így is látni a pillázást.
Igen.
Most mi van?
Az arckifejezésed.
Az enyém?
- Tök jól csinálod. - Ja.
- Pont így néz. - „Most mi van?”
Bírom Jin-seokot.
- Tök jól csinálod. - Ja.
- Pont így néz. - „Mi van?”
„És én?”
Ez jó volt. Vicces vagy.
- Játszhatunk utánozósat. - Mehet.
- Utánozósat? - „Mehet.”
Milyen szemérmes!
Könnyű reggeli volt, de tele vagyok.
Igaz?
- Sziasztok! - Helló!
Most mi következik?
Fogalmam sincs.
Nektek ki tetszik?
Én
Won-ikot mondanám, vagy…
Nem tudom, mit csinálhat Min-woo.
- Én sem. - És…
- Úgy szeretném tudni. - Én is.
És ha a 2000-es években született?
A kora is érdekel.
- Sok kérdésem van Min-woohoz. - Nekem is.
Nagyon szeretném közelebbről megismerni,
és arra gondoltam, őt választom,
de végül nem tettem.
Ja.
Mindenkit Min-woo érdekli.
Elég rejtélyesnek mutatkozott, és ezt érdekesnek találják.
Nagyon csendes.
Ha-binre akartam hajtani.
- És? - De egy kicsit fura volt.
- Igen. - Értem.
Tegnap este nagyon fura volt a tűznél.
Én leszek a házigazda.
ELŐZŐ ESTE
Meggyújtom a tüzet.
Felárat kérek a szobákért.
Ez így tök durva!
Mondtam, hogy felárat kérek.
Mekkora barom!
Ha-bin, hová mész?
- Anyám, Ha-bin! - Te jó ég!
- Hát ez… - Istenkém!
A cukor miatt van.
- Tessék? - Sok cukorkát kapott.
- Ha-bin? - Ezért ilyen.
- Sokat kapott? - Igen.
Tőled is?
Kérdezhetek ilyet?
- Adtam neki. - Én is.
- Te is? - Mi?
- Én is. - Igen?
- Én is. - Vagyis mindenki.
Ezért kapott ötöt.
Mind az öten adtunk neki?
- Igen. - Mindenki.
Négyre vagy ötre tippeltem.
Tehát ötöt kapott. Figyeljetek!
- Figyeljetek! - Oké.
- Elárultam, hogy egyet adtam. - Igen.
És megkérdezte, elmennék-e a Paradicsomba azzal, akinek adtam a cukrot.
- Kiver a víz. - Ezért kérdezte.
Értem. Hogy elmennék-e vele.
Ezért kérdezett téged.
Amikor igent mondtam,
felderült a képe.
Biztos nagyon örült, hogy két nap után ő kapta az összeset.
Mivel mindenki rá voksolt,
tudja, hogy a választottja adott neki.
- Pontosan. - De nem ezért szavaztunk rá.
- Igaz? - Nem ezért.
Már mindenki tudja.
Eszméletlen!
A tűznél elárultam, hogy négyet választottam,
és Ha-bin szólt Jin-seoknak, vigyázzon a nőjére.
Mintha össze akarnának hozni titeket.
- Nem igaz? - De.
Tetszik a srác, de nem szeretem, ha erőltetnek.
Ez az én dolgom.
- Pontosan. - Igen.
Tegnap este
- Gwan-hee beszélgetett veled? - Mit mondott?
Biztos kínos volt neki, miután hármat választott.
Letöröltem a sminkem, és ott várt rám.
Azt mondta, beszélni szeretne velem.
Elárulta, hogy Gyu-rival szeretne a Paradicsomba menni,
mert szeretné megismerni.
De mondta, hogy velem is, meg Ha-jeonggal is menne,
mert jól érzi magát velünk.
És hogy tényleg beszélt Gyu-rival,
de ez nem zárja ki, hogy velem is menne.
Amikor azt mondta,
- másodhegedűsnek éreztem magam. - Ja.
- Így igaz. - Neki mindig van egy B terve.
- Nevetséges. - Tudjátok, mit mondott?
Jaj, ne!
Ez gáz.
Odamentem hozzá, és kértem, hogy jöjjön ki.
Odajött és azt mondta,
piros pontot kaptam azért, mert kezdeményeztem,
és odamentem hozzá.
Tök gáz, hogy három lány tetszik neki.
- Halál nevetséges. - Azt hitte,
örülünk ennek?
Ja. Tudjátok, nekem mit adott be? Hogy én kerültem őt.
Azért nem tudtunk beszélgetni eddig.
Mire én: „Micsoda?”
Magasról teszek rá.
Nevetséges.
Ez így elég félelmetes.
Durva volt.
Ez a szoba ijesztő.
Egyesek visszafogottak, de ezek nagyon cserfesek.
- Igaz? - Te jó ég!
- Inkább hallgatok! - Ezért kell jól bánni a nőkkel.
Én kimaradok ebből.
Szembesíteni fogom, és megkérdem, mire akar kilyukadni.
Tegnap már majdnem ki is böktem.
Elegem van belőle.
Én kimondom, amit gondolok.
- Nem fogom vissza magam. - Ja!
Meg is teszi.
Szívesen randiznék vele.
Kedvelem Jin-seokot,
de nem bírom, ha összeboronálnak.
Tudom, hogy furcsa.
- Megértem. - Ja.
- Én is. - Ja.
Gwan-hee durva dolgokat csinál.
- Az. De kell egy ilyen figura. - A dolgai…
- Szórakoztató srác. - Kell egy rossz fiú.
Azon mesterkedik, hogy mi legyünk a B terv.
Tényleg azt hiszi, nem látunk át rajta?
Azt mondogatta, hogy legalább ketten őt választják majd.
Biztos volt benne.
- Arcátlan! - Nagyon pofátlan.
És később…
Arra célzott, azt fogja választani, aki a legjobban kimutatja az érzéseit.
Nekem is ilyesmit mondott.
Azt kérdezte, miért nem kezdeményeztem én.
Azt akarja, hogy nyomuljunk rá.
Ebben a hangnemben dumál.
Azt akarta, hogy bejöjjön nekem,
de nem mondta, hogy én kellenék neki.
Azt mondta, benne vagyok a pakliban.
Ez durva.
Elállt a lélegzetem.
Olyan őszinték.
- Összeálltak ellene. - Annyi neki.
Mindenki…
Remélem, Gwan-hee külföldön lesz, amikor ez adásba megy.
- Idegenben játszik. - Ja.
- Jó messzire kéne mennie. - Ahol nincs térerő.
Le a térképről.
Télen van a kosárszezon.
- Az jó. - Igen.
Ez még csak a negyedik nap.
Mi lesz Gwan-heevel?
Mondtam, hogy bőgni fog.
Ő hívta ki maga ellen a sorsot.
Most aztán számolnia kell
- a következményekkel. - Ja.
Lehet, hogy bírják őt a lányok, de ki is akadtak.
Ha-jeong és Hye-seon között feszültség volt a tűznél,
de Gyu-ri bekapcsolódott, és kipattant a dolog.
- Felszínre törtek az elnyomott érzések. - Igen.
Mindenki magában tartotta, amíg valaki fel nem hozta.
- Akkor mindenkiből kitört. - Igen.
Csak én érzem úgy, hogy mindezek ellenére,
az egyik lány járni fog vele…
- Gwan-heevel. - Tuti.
- Ez az érzésem. - Nekem is.
Ki lesz az?
- Ha-jeong. - Szerintem is.
Értem.
Ezek után is?
- Igen. - Visszaengedi.
- Minek nézed őt? - Csak figyelj!
- Azt gondolom… - Belevaló a csaj.
- Most dühös, de… - Megint kézen fogja?
Ha Gwan-hee füttyent, morog egyet,
de vissza fog menni hozzá.
- Ez lesz. - Szerintem is.
- Csak ez van? - Ki kér csirkét?
Csirkét?
- Add ide! - Hogy kell…
- Segítsek? - Köszi.
Hallottátok Min-woot?
„Segítsek?”
- Add ide! - Hogy…
- Segítsek? - Köszi.
Finom.
Olaj nélkül, igaz?
Igaz.
- Csak meg kell hámozni. - Kösz.
Leöntöttem.
Úgy nézett ki, mint egy doboz szardínia.
Úszott az olajban.
A héját is megeszed.
Igen, nagyon szeretem.
- Kéred ezt is? - Mi?
- Van bőven. - Nekem is van.
- Vegyél bátran! - Magában nem jó.
El akartam tenni későbbre.
Később megeszem.
Volt egy szúnyog, de nem csípett meg.
- Nem? - Nem.
- És láttam egy csótányt. - Mit?
- Ő eltaposta.
- Egy csótányt. - Kimentem, és ott sikoltozott.
Te is hallottad, de nem jöttél oda.
Én rohantam volna.
Sikíts még egyszer!
Jöjjön tíz csótány!
Bírom Jin-seokot.
Nagyon férfias.
Az ilyesmi nem tanulható.
- Tanulhatnál tőle. - Haláli a srác.
„Jöjjön tíz csótány!”
„Sikíts még egyszer!”
Sokat tanulok.
Zárkózott vagy.
- Mi? - Introvertált.
Értem.
- Ez kevés. - „Értem.”
- Részletesebben kéne? - Igen.
Mondjuk: „Nagyon érdekes.”
Nem szeretek középpontban lenni.
Egy-két feles után bátrabb leszel.
- Igen? - Átható lesz a tekinteted.
Értem.
- Mi? - Min-woo félreértheti
Hye-seont a beszélgetés után. Azt hiheti, hogy tetszik a lánynak.
Szerintem így is van.
Mondta, hogy kíváncsi lenne rá.
- Ezért szorong Sie-un. - Nem veszi le a szemét róluk.
- Átható lesz a tekinteted. - Értem.
Különben ártatlan szemei vannak,
de egy-két feles után átható lesz a nézése.
Megbámulja az embert.
Így.
- Ezt csináltam? - Ja.
Lehet, hogy az ájulást leplezte vele.
- Három feles után be voltam nyomva. - Vagy öt?
Megittam egy-két üveggel.
Won-ik, te mennyit ittál?
Egy-két sört.
Nem szoktál inni?
- Nem bírom. - Nem szereted?
De néha azért iszom.
De ha iszom… Benyomok egy üveg szodzsut.
Meg tudok inni egy üveggel, de kivörösödök.
Mi volt a villanás?
- Te jó ég! - Jaj!
- Won-ik… - Tessék?
- Won-ik mondott valamit. - Mi van?
…de kivörösödök.
Min-woon nem látszott semmi.
Si-eun és én váltottunk pár pillantást vacsora közben,
én csak őt néztem.
És te? Te iszol…
Hamar megárt.
Min-woo a legvonzóbb számomra a külsőt tekintve.
Úgy gondoltam, hogy ezt aktívan ki is kéne mutatni.
Ez nagyon finom.
- A krumpli? - Igen.
Meghámoznál egyet?
Nem.
Elfogyott.
Van jeges víz?
Akkora arcod van.
A Paradicsomban kezdtem, és elkanászodtam.
Sokkal több időt leszel itt, jobb, ha hozzászoksz.
Ez nagy duma volt.
Megy a hirig.
- Ha nem bírná, nem törődne vele. - Igazad van.
- Tyű! - Ez durva volt.
Mint a tesók.
- Hogy mi? - Tesók.
Ha tesók lennénk, nem dumálnánk.
Én leszek a döntőbíró.
Olyan türelmes voltam vele.
Mi? Még hogy türelmes?
Elviseltelek, mert jó fej vagyok.
Ki más bírt volna ki téged?
Milyen volt nektek a Paradicsomban?
- Reggel állati jó volt. - Bizony, akkor igen.
- Értem. - Az este fura volt.
Veszekedtünk az este. Ha-jeong csúfolódott.
Nem igaz. Ő vett palira engem.
Ne mondj ilyeneket!
Azt mondta: „Idd meg!”
Halálra idegesített.
Fogott egy takarót, és kint aludt, mert megsértődött.
Mondtam neki, hogy jöjjön be,
de nagyon makacs volt, és nem jött be.
Megmondtam a magamét.
Furán alakultak a dolgok, nem mehettem vissza.
Ezért mondtam, amit mondtam.
Én is megmondtam. Be kellett volna cibálnod.
Túl nagyok az igényeid.
Én békejobbot nyújtottam neked, de nem fogadtad el.
Nem mindig a tied az utolsó szó. Az önzőség.
Mindjárt kiszakad mindkét dobhártyám.
Nagyon édes!
- Jókor szólt. - Jaj, ne!
Állítsd le őket!
Kérem az ellenérvet!
- Vicces, mi? - Igen.
Vesztettem.
Párterápiára kéne járniuk.
Gwan-hee ezúttal engedett.
Ha-jeong még mindig kedveli, mintha szerelmesek veszekedtek volna.
- Igen. - Olyan volt.
Ha nem tetszene neki, nem beszélne vele.
Csak fel volt húzva.
Szerintem is bírja a srácot.
Ha-jeong Gwan-heere hajt.
Hagyd abba!
Valamit hallottam…
Megijedtem.
Choi Min-woo!
Menj a sziget túloldalán lévő partra!
- Mi? - A túloldalra?
- Mi? - Ne már!
Mi van?
A túloldalra?
- Mi van ott? - Várjunk!
- Jön valaki? - Megint?
Hiányzik egy nő.
- Kíváncsi vagyok. - Ja.
Szerintem új résztvevő érkezik.
Te jó ég! Tök para!
Ne már!
- Igaza van. - Meglepi!
- Új résztvevő. - Beleborzongtam.
- Jaj! - Tyűha!
Atyavilág!
Helló!
Üdv!
- Helló! - Helló!
Jó meleg van.
Helló, Cho Min-ji vagyok.
Azta, egy bombázó!
Megfordíthatja a játék kimenetelét.
Azta…
Mi a vonzerőm? Aranyos vagyok, optimista, és szép a fenekem.
Jó géneket örököltem.
A suliban mindenki tudta, ki az a Cho Min-ji Yeouidóból.
Legalábbis ezt mondták.
Ha kisminkelem magam és kiöltözöm,
biztos lesz egy olyan srác, aki fel akar szedni.
Elhiszitek, ugye? Tök furi!
Azért jöttem a műsorba,
hátha találkozom valakivel,
aki levesz a lábamról.
Oka van annak, hogy miért a műsor felénél kapcsolódok be.
Mondok egy versikét a nevem betűivel.
Min-jinek itt a helye.
Akárkinek is lesz a neje.
Nem semmi a csaj.
Máris belehabarodott.
Jesszusom!
Ahogy a kamerába nézett…
- Ledöbbentem. - Nagyon bejön neki.
- Vagyis… - Leizzadtam.
Tudjátok, mi jutott eszembe, ahogy megláttam?
Olyan, mintha a másik öt nő keveréke lenne.
Tényleg?
- Ezt nehéz überelni. - Máris belezúgtál?
- Nem. - Mondd meg nyugodtan!
Nagyon bájos és mosolygós, és jó alakja van.
Nagyon csinos.
- Alig várom, hogy akcióba lépjen. - A fiúk hasra fognak esni.
El fogja bűvölni őket.
Új arc a csapatban.
A lányok készüljenek fel!
- Durva lesz. - Igen.
- Örvendek. - Örvendek.
RANDI MIN-JI ÉS MIN-WOO
Hogy hívnak?
Cho Min-ji vagyok.
- Cho Min-ji? - Igen.
Choi Min-woo.
- Hallottam, hogy szólítanak. - Igen?
Biztos nagyon izgulsz.
Igen.
Pattanásig feszült vagyok.
Fura lehet így megjelenni a műsor közepén.
Mit tegyek?
Az első nap nem könnyű. Én is izgultam.
- Gondolom. - Remélem, lesz időd pihenni.
Köszönöm.
Máris jobb.
- Komolyan? - Igen.
- Be fogsz illeszkedni. - Oké.
- Ha izgulsz… - Segítesz.
- Segítesz bekapcsolódni. - Persze.
Nagyon örvendek. A Pokolban leszek.
RANDI CHO MIN-JI ÉS PARK MIN-KYU
Ne izgulj! Sok minden vár még rád.
- Igen? - Igen.
Már jobban vagyok.
- De aggódtam. - Minden rendben.
Mintha valami…
Lee Gwan-hee!
Menj a sziget túloldalán lévő partra!
- Majd jövök! - Minden jót!
Sietek.
Nézd, hogy izgul Gwan-hee!
„Nézd, hogy izgul Gwan-hee!”
Jaj, ne! Mert ő…
- Ilyen a hírneve. - Ilyen a srác.
De még így is odáig van érte, hogy ilyeneket mond neki, nem?
- Vagy igen vagy… - Gondolom.
Helló!
- Már egy ideje itt ücsörögsz. - Honnan tudtad?
RANDI CHO MIN-JI ÉS LEE GWAN-HEE
- Még innivaló is van. - Igen.
Hála neked, én is ihatok ilyet.
Hogy hívnak?
Miért nem kérdezed meg a nevem?
Mert te se az enyémet.
Hogy hívnak?
Cho Min-ji.
- Min-ji? - Igen.
Könnyű megjegyezni.
- Igen. - Az enyémet nehezebb.
- Hogy hívnak? - Gwan-hee.
- Gwan-hee? - Lee Gwan-hee.
- Lee Gwan-hee? - Igen.
Meg tudom jegyezni.
A Min-ji elég gyakori név.
Igen.
De a Gwan-hee elég ritka.
- Azt… - Olyan Gwan-hee-szerű vagy.
Azta! Igaza van!
Egy Gwan-hee pont ilyen.
Olyan Gwan-hee-szerű vagy.
Illik hozzád ez a név.
Mit jelent az, hogy Gwan-hee-szerű?
- Olyan, mint te. - Értem.
Kösz.
Ha összefutunk ma vagy holnap,
kiderül majd, hogy emlékszel-e a nevemre.
A ruhád színe illik a dekorációhoz.
Igen? Inkább ehhez.
Még életemben nem láttam ilyen színű ruhát.
- Soha? - Soha.
- Eddig még csak… - Eljött a nap.
…kalapon meg ilyesmin láttam.
Jól áll?
Fűre hasonlítasz. A fű jut rólad eszembe.
- Azt mondtad, én Gwan-hee-szerű vagyok. - Bóknak szántam.
- Én is. - Igen?
A fű szépséges.
Értem.
Senki nem öltözik így, kitűnsz közülük.
A nyugodt és szelíd nőket kedvelem.
A beszélgetés után az volt az érzésem,
hogy Min-ji ilyen nő.
Anyám, Gwan-hee! Imádlak.
Sitcomot nézünk, vagy mi?
Már csak 25% jut egynek.
Lecsökkent 25%-ra.
Mindig kitalál valamit.
Hét ember maradt.
- Igen. - Mindenkit láttál?
Igen.
Jó volt?
Nagyon.
- Tényleg? - Igen.
- Nagyon izgi lesz? - Igen.
- Komolyan? - Ja.
- Yun Ha-bin vagyok. - Yun Ha-bin?
- Igen. - Cho Min-ji.
- Cho Min-ji? - Igen.
- Dipsyt akartad utánozni? - Mi?
Mi a fene?
- Ha-bin. - Dipsy?
Ha-bin, állj le!
Dipsy a Teletabikból.
- Dipsyt akartad utánozni? - Mi?
Nem.
- Valami újat szerettem volna. - Igen?
„Dipsy?”
Ne már!
- Dipsynek tűnök? - Nem.
Tetszik ez a szín.
- Kamu. - Komolyan mondom.
Ja, kösz.
RANDI CHO MIN-JI ÉS LEE JIN-SEOK
- Helló! - Helló!
Szia!
Hajrá, Jin-seok!
Tied a pálya.
Ez érdekes lesz.
Nagyon érdekes lesz.
- Örvendek. - Én is.
- Hogy és mint? - Tessék?
Hogy és mint?
Hogyan?
- Igen. - Ezt hogy érted?
Csak udvariaskodtam.
Megmondjuk a nevünket?
- Igen. - Lee Jin-seok vagyok.
- Lee Jin… - Jin-seok.
- Seok? - Igen.
- És te? - Cho Min-ji.
Min-ji. Oké.
Valaki azt mondta, olyan vagyok, mint a fű.
- A ruhában? - Igen.
Dipsyhez is hasonlítottak.
- Dipsyhez? - Nem rémes?
Hát ez…
Gondolom, viccelt, amikor Dipsyhez hasonlított.
Olyan rég hallottam ezt a nevet.
Szerettem a Teletabikat.
- Én is. - Tényleg?
- Igen. - Nagyon szerettem.
- Én is. - Igen?
- Igen. - Plüssbabáim is voltak.
- Adsz egyet? - Már nincs meg.
- Én Tinky Winkyt szerettem. - Én is.
És még mit kedvelsz?
- Tinky Winkyn kívül? - Igen.
- De nem a műsorból. - Mit is mondjak?
Ha már itt tartunk, jól áll neked ez a ruha.
- Igen? - Ja.
Ezt tudni kell viselni.
Izgulok.
Ez valami új.
Pozitívan reagál Jin-seokra.
Hasonlít Min-younghoz.
- Ő is mosolygós lány. - Igen.
Nehéz ebben megjelenni, de neked remekül áll.
- Kösz. - Szívesen.
- Kapok valamit cserébe? - Csak ez van.
Köszönöm.
Amikor először találkoztam Min-jivel,
aranyosnak és bájosnak tartottam.
Sziasztok!
- Szia! Jól sikerült? - Igen.
Milyen volt?
Másmilyen.
- Új lány. - Te voltál az utolsó.
Szóval? Milyen?
Kedves lány.
Teljesen másmilyen, mint az itteniek.
Szereted a kedves lányokat.
- Most vallatás van? - Csak kérdeztem.
- Szereted a kedves lányokat. - Persze…
Won-ik menekülőre fogta.
- Elmegy onnan. - „Ez fura. Én lépek.”
- Okos gyerek. - Gyorsan reagál.
- Szereted a kedves lányokat. - Más-más vonzerővel bírunk.
Értem.
Ki tudja? Még csak most találkoztunk.
- Miért? Izgulsz? - Miért?
Nem izgulok.
- Úgy tűnik. - Nem.
- De igen. - Nem.
- Most vallatsz? - Igen.
Ne butáskodj!
Olybá veszem, hogy izgulsz.
Ahogy akarod.
Izgulnod kéne.
Egy kicsit.
- Micsoda? - Picit.
- Micsoda? - Nem izgulok.
- Légy kedves, mert lepattan. - Ja.
- Mert elhagyhat. - Ja.
Ma csak az új résztvevő választhat partnert,
akivel a Paradicsomba szeretne menni.
- Gondoltam. - Min-ji.
- Szerinted kit választ? - Fogalmam sincs.
- Kíváncsi vagyok. - Nemsokára
kiválaszthat két férfi résztvevőt, akikkel máris elindulhat.
- Két férfit? - Kettőt?
Mindenki más…
- Hogy mi? - Kettőt?
- Két férfit? - Kettőt?
Kettőt…
Mi még nem is láttuk őt.
Ja.
Először csak a Paradicsom miatt irigykedtem.
Megesz a sárga irigység, hogy két pasival megy.
Mi fog történni, ha két férfit is elvisz magával?
Hát…
Ez nagyon izgi, még nem volt ilyen.
- Ez az első. - Ja.
Két férfit választhat a Paradicsomba.
Vajon kiket választ?
Remélem, Jin-seok köztük lesz.
- Én is. - Én is.
Min-young szót válthat a többiekkel Jin-seok nélkül.
- Jin-seok menni fog. - Ja.
Szerintem Gwan-hee lesz a másik.
- Ez az érzésem. - Nekem is.
- Gondolod? - Min-woo és Gwan-hee.
- Hogy kicsoda? - Ők?
Min-woo és Gwan-hee?
- Én is Gwan-heere szavazok. - Mindig jó benyomást tesz.
Talán bejött neki.
Ő a vicces srác.
- Igen. - Az.
Mind Gwan-heere voksolunk.
- Igen. - Bizony.
Most kiválasztjuk a párokat, akik a Paradicsomba mennek randizni.
Az első személy, akivel szívesen mennék a Paradicsomba…
Az első személy…
- Miért izgulok? - Én is.
- Tiszta ideg vagyok. - Pedig nem is érint.
Én is izgulok.
Mindjárt idegösszeomlást kapok.
Ahogy mondod.
Jin-seok izgul.
- Ugye? - Tetszett neki.
- Igen. - Király!
Fantasztikus!
Eszméletlen!
Valami azt súgja, Jin-seok lesz az. Vicces gyerek.
Igen.
Az első személy…
Mondd már ki!
Choi Min-woo.
- Hogyan? - Igen.
Min-woo az első.
Tudtam.
- Gondoltam. - Így gondoltuk.
- Min-woo. - Choi Min-woo!
Kérlek, gyere ki!
Azta! Min-woo a Paradicsomba megy!
Helló!
Újra találkozunk.
A másik fiú Gwan-hee lesz vagy Jin-seok.
Szerintem Gwan-hee.
- Gwan-hee? - Igen.
Legyen Jin-seok!
- Remélem, őt viszi. - Igen.
A második személy, akivel szívesen mennék a Paradicsomba…
A második személy…
Izzad a tenyerem.
A második személy, akivel szívesen mennék a Paradicsomba…
Lee Jin-seok.
Micsoda?
Jin-seok!
Miért tapsolunk?
Haza is mehetek.
Jaj, de jó!
- Min-youngnak is lesz esélye. - Ja.
Itt az alkalom, hogy másokkal beszéljen.
- Ez jó érzés. - Nagyon.
- Igen. - Be kell vetnie mindent.
Lee Jin-seok!
Mi?
Lee Jin-seok, kérlek, gyere ki!
Lee Jin-seok.
Mi?
Lee Jin-seok, kérlek, gyere ki!
Jin-seok? Éreztem.
Azt mondta, egészen más, mint én. Ezért gondoltam.
Sziasztok!
- Helló! - Helló!
Lehet, hogy Jin-seok belezúg a csajba, és őt választja.
- Előfordulhat. - Ja.
- Miért jön ezzel Min-young? - Miért?
Aggódik.
Bármi előfordulhat.
- Mi? - Bármi lehet.
- Jól van. - Nem ér majd váratlanul.
Mehetünk?
Arra!
- Lefelé? - Igen.
Még nem voltam lent.
- Jaj! - Vigyázz!
- Oké. - Kapaszkodj belém!
Egy pillanat!
- Kösz! - Vigyázz!
- Jaj! - Itt gyere, ahol nem köves.
Jó ötlet.
Nehogy eless!
Még nem találkoztam a lányokkal.
- Nem. - Nem ismered őket.
- Nem. - Egyiküket sem?
Holnaptól kezdve sokat lesztek együtt.
Helyes lányok.
Én is az vagyok.
Annak látszol.
Te vagy a leghelyesebb.
Két nagyon különböző fiút választott.
Ahogy mondod!
- Tök jó móka lesz. - Bizony.
- Jin-seok jó fej. - Igen.
Min-woo elment a Paradicsomba.
Én vagyok az egyedüli, aki még nem volt.
A két srác a két véglet.
Kiskutya és a farkas.
Kész vagyok.
Szerettem volna Min-wooval dumálni,
de elment a Paradicsomba.
És nem csak pár órára.
Ott tölti az éjszakát, és csak holnap jön vissza.
Nem sok időt töltöttünk egymással,
így ez most eléggé rosszul jött ki.
Si-eunnak nagyon tetszik.
Beszélni akart vele, de a fiú elment a Paradicsomba.
- Igaz? - Igen.
Végre közeledtek egymáshoz.
Si-eun és Min-young maradtak a Pokolban, mind a ketten odáig vannak…
- Nagyon aggódnak. - Igen.
Minden azon múlik, megváltozik-e a fiúk véleménye,
- miután visszatértek a Paradicsomból. - Így igaz.
Sok minden meg fog változni Min-ji érkezésével.
- Igen. - Ja.
Bent maradhatunk?
Miért?
Ülj le! Miattam most bejöhetsz ide!
Szerinted nem vagyok jó fej.
Dehogynem.
- Úgy látod? - Igen.
Akkor jól látod.
- Jó fej vagy. - Az vagyok.
- Ha-jeong. - Láttátok ezt?
Azta! Ha-jeong Gwan-hee párja.
Mi jutott eszedbe?
- Nekem? - Igen.
Hát…
Nem tudok eligazodni rajtad, mióta visszajöttünk.
- A Paradicsomból? - Igen, pontosan.
- Hogy te meg én? - Ja.
Mire gondolsz?
Nem tudom, mit érzek.
És a te figyelmed megoszlik.
Először is
azt mondtam, három ember érdekel.
- Igen. - Miután ezt kimondtam hangosan,
azt gondoltam, hogy a három közül az egyik odajön…
Miért gondoltad, hogy így lesz?
Én már kezdeményeztem azzal, hogy megneveztem a három személyt.
- De… - Nem értek egyet.
De a három közül, ha Gyu-ri jobban meg akart volna ismerni…
Úgy fogalmaztál, hogy egyformán tetszünk neked.
És ez nagyon rosszul esett tőled.
Szóval nem kellett volna ezt mondanod.
- Pontosan. - Ha-jeongnak igaza van.
- Le kell vonnia a tanulságot. - Észhez kell térjen.
Elmondom, hogy jött le.
„Én megmondtam, mit gondolok, most ti jöttök.”
Ez jött le.
- Érted? - Így gondoltam.
- Pontosan. - Ja.
De egyáltalán nem kívántunk közeledni hozzád.
Azt mondod…
Képzeld magad a helyünkbe! A nők a férfiak kezdeményezésére várnak.
Megmondom, mi a helyzet.
Mind csinosak vagyunk, és sok srácnak tetszünk.
- Hallottátok? - Azta, Ha-jeong!
- Remek a csaj. - Igaza van.
- Nagyon bírom. - Teljesen őszinte.
Mind csinosak vagyunk, és sok srácnak tetszünk.
Vagyis a kijelentéseddel megsértettél minket.
És ha én mondtam volna?
„Tetszik Gwan-hee, és ő meg ő.”
Mind a három srác érdekel.
Ugyanígy éreztél volna, nem?
Képzeld magad a helyünkbe!
Azt mondanám, ez nekem bejött volna,
nagyon.
- Ne már! - Ne légy ilyen!
- Ja. - Ne vidd túlzásba!
A három lány másképp reagálhat.
Lehet, hogy te nem beszélsz velem, csak ha én lépek először.
De Gyu-ri és Hye-seon ettől még léphetnek.
Akkor viszonoznám a dolgot, és jobban megismerném őket.
Ha így látod, csak csináld!
- Nos… - Én…
Én egyértelműen kimutattam, hogy érdeklődöm irántad.
Ha nem volt világos, akkor sajnálom.
Nem tehetek többet…
Én is kimutattam. Éreztük.
Azt mondtad, nem így volt, és hogy nyilatkozzak egyértelműbben.
- De én nem akartam… - Éreztem, de…
De már nem akarom.
Én eleget tettem ez ügyben, de neked nem volt elég.
Azt mondod, viszonoznád, és közben rám hárítod a nagyját.
Ez nem igaz.
Pedig így viselkedsz. Ez jön le.
Őszinte voltam veled.
Megmondtam neked, hogy kedvellek.
- Egyenesen. - Ja.
Te viszonoztad ezt? Nem.
- De… - Azt akartad, hogy én lépjek.
Azt vártad volna, hogy még jobban kifejezzem a tetszésem.
Ezt akartad.
Szerintem én világos voltam.
Nem érdekel, ha szakítasz velem azért, amiket most mondtam.
Eleget próbálkoztam.
Ha nem kellek, te se nekem.
Jó, hogy ezt kimondta.
- Jól megmondta. - Igen.
Igaza van.
Mi lenne, ha azt mondanám, totál beléd vagyok esve?
Akkor azt mondanád, hogy én vagyok a szíved választottja?
Nem ezt mondanád.
Ha megmondanád, kedvelsz?
Ettől még ugyanúgy szeretnéd becserkészni Hye-seont és Gyu-rit.
Ezért mondtam mind a hármótoknak.
De, ha mondjuk ma este te még egy lépést tennél felém,
akkor a három közül téged választanálak.
Én így látom.
Te úgy látod, hogy a három közül valakinek kezdeményeznie kéne.
Nem muszáj.
De remélem, hogy így lesz.
Nem arról van szó, hogy jogom lenne rá.
Az sem baj, ha egyikőtök sem akar lépni.
Nem baj.
Nem azt mondom, hogy nincs igazad,
csak azt, hogy tiszteletlen dolog,
hogy több vasat is tartasz a tűzben ilyen nyíltan.
Udvariatlannak tűnt.
- Igen? - Igen.
Azzal egyetértek, hogy a stílusom
- egy kissé… - Ugye?
Mondjuk úgy, durva volt.
Faragatlanság volt.
Bocsáss meg!
Nem kell bocsánatot kérned.
Remélem, nem haragszol nagyon azért, amit tegnap mondtam.
Nem haragszom.
Nekem úgy tűnik.
Nem erről van szó.
Nem az a sértő, hogy három nőt választottál.
- Mindegy. - A stílus volt bántó.
Szerinted féltékeny vagyok?
Menjünk!
Kitalálok egyedül.
Nem emlékszem sokra. Ki voltam akadva,
és olyan gyorsan beszéltem, mintha rappeltem volna.
Nem szeretnék ráakaszkodni, csak azért, hogy vele lehessek.
- Tyűha! - Ha-jeong tudja, mit akar.
De igaza van mindenben.
- Jól beszélt. - Igen.
A legutolsó interjúban
elmondta, nem akar kizárólagosságot,
de szerintem elfogadná Gwan-hee közeledését, ha a fiú udvarolna neki.
Szerintem is.
Csak azt szeretné, ha Gwan-hee lépne egyet.
Az az érzésem, hogy Gwan-hee nem fog közeledni hozzá.
- Ja. - Gwan-hee profi sportoló,
- feltehetően makacs. - Az.
Nem kedveli annyira Ha-jeongot, hogy félretenné az egóját.
A lány nagyon értékes tanulságokkal szolgált.
- Igen. - Úgy van.
Kíváncsi vagyok, hogy alakul.
Megváltozik…
- Vagy fontosabb az egója? - …vagy leépíti a lányt?
Pár pontot levont tőle.
Kíváncsi vagyok, hogy alakul.
PARADICSOM CHO MIN-JI, CHOI MIN-WOO ÉS LEE JIN-SEOK
Ez eszméletlen!
Nyissuk ki neki az ajtót!
- De szép! - Beszállunk?
De jól néz ki!
Hirtelen izgatott lettem.
- Nem számítottam erre. - Én sem.
Igaz?
Még nem tértem magamhoz, hogy itt vagyok.
Mondunk tósztot?
- Nem nagyon iszom. - Nem?
- Nem. - Nem szoktál inni?
Jó, koccintsunk!
Egy korty oké.
- Egy? - Szomjas vagyok.
Jaj, ne! Jesszusom!
Atyaég!
- Jaj! - Semmi gond.
Nincs szalvéta.
- Nem gond. - Mi lesz?
Semmi gond.
- Én… - Nem számít?
Nem.
És ha piaszagod lesz?
Nem zavar.
Bírom Jin-seokot.
Te jó ég, Jin-seok!
- Szívesen mondanám: „Tesó.” - Ja.
„Tesó.”
- Tessék! - Kösz.
Szórakozzunk, és élvezzük a sok finomságot!
Úgy hiányzott a finom étel.
- Értem. - Nem voltam még itt.
Kíváncsi vagyok, mi a vacsora.
Édesburgonya?
- Ne kiabáld el! - Mármint a többieknek.
- Nem. - A Paradicsomban.
- A mi vacsoránkra gondolt. - Igen.
Aggódsz valakiért a Pokolból?
Nem, senkiért.
Nos…
Senkiért?
- Jaj, ne! - Aggódik.
Igen.
Ez van.
Különlegesen bájos vagy.
- Most kapcsolódtál be. - Igen.
Azon gondolkodtam, menyire csinosnak
kell lenni ahhoz, hogy valaki ilyenkor becsatlakozzon.
- Nem gondoltad, hogy ennyire csinos? - Hát…
- Igaz? - Igaz.
- Bájos vagyok? - Igen.
Gondoltam, hogy az újonnan érkező rendkívül csinos lehet, ha bejön.
Hiszen a többi résztvevőnek volt ideje ismerkedni,
sőt az érzéseiket is kifejezésre juttatták.
Most, hogy találkoztunk, értem, miért.
Jin-seok belezúgott.
Nem jó. Belezúgott a lányba.
Min-woonak esélye sincs.
Jin-seok felé tekintget.
Valaki azt mondta, a ruhám fűhöz hasonlít.
Ki mondta?
- Gwan-hee? - Az érzékenynek tűnő fiú.
Won-ik?
Ő volt az.
Nem gondoltam, hogy ilyesmit mond.
Ki hasonlított Dipsyhez?
- Ki volt az? - Gwan-hee.
- Gwan-hee? A piros inges? - Azt hiszem.
- A piros inges. - Igen.
- Dipsy? - Gwan-hee vicces.
- Ő a bohóc? - Igen.
- És szókimondó. - Őszinte és szókimondó.
- Igen? - Bunkónak tűnik, de jó fej.
Vicces srác.
Vonzó is.
- Jó hosszú az út. - Igen.
Lement a nap.
Vajon mit fognak hárman csinálni?
- Ez nem a Paradicsom. - Nem.
Valami üdülő?
Nem látok ki a sötétített üvegen át.
Hirtelen ideges lettem.
Ez félelmetes volt.
Választania kell közülük?
- Itt? - Ez komoly?
Ne már, ez őrület!
Cho Min-ji, a Paradicsomban
lesz egy vacsorarandid és egy medencés randid.
Kérlek, választ ki azt a férfit, akivel vacsorázni szeretnél!
- Te jó ég… - Ez durva.
- Anyám! - Csak egyikőtök vacsorázik?
Így valahogy.
Kész őrület!
Nehéz lehet Min-jinek.
Ha a srácok helyében lennék,
szeretnék menni vacsorázni, de a medencés randit is akarnám.
A fontos dolgok ott történnek.
Jin-younggal is így volt.
Veletek is így volt.
- Igen. - Te is így jártál.
Ez igaz.
A vacsorapartnerem…
Ne haragudj!
Semmi gond.
- Később tali! - Oké.
Ó, de szép!
- Ugye? - Mesés a kilátás.
Szóval ez a csavar.
- Jössz? - Gyere utánam!
Mutatom az utat.
- Bocs! - Gyönyörű a kilátás!
Szeretem az ilyen helyeket.
PARADICSOM CHO MIN-JI ÉS CHOI MIN-WOO
Ez lesz az.
- Ez? - Tök fura.
Ugye?
Kíváncsi vagyok, mit kapunk.
Csodás a látvány!
- Igen. - Nem is vettem észre.
A Csedzsu-sziget gyönyörű.
Igen.
A látvány maga már megnyugtató.
Igazad van.
- Tölthetek egy kis bort? - Jó estét!
Köszönöm.
Jó étvágyat!
- Köszönöm. - Köszönöm.
Csirió!
- Nem kell meginnod. - Oké.
Akarsz kérdezni valamit?
- Kérdezni? - Igen.
Mi a foglalkozásod?
Az a gyanúm, hogy a tévénél lehetsz.
Megmondhatom? Vagy türelmetlen vagyok?
Mondd csak meg!
Bemondónak tanulok.
Értem. Illik hozzád.
- Tényleg? - Igen.
Még nem fejeztem be az egyetemet.
- Bemondó leszel? - Igen.
Az Ewha Női Egyetem közgazdász szakán tanulok,
és bemondó szeretnék lenni.
A hírszerkesztést
szemináriumok és magánórák keretében tanulom.
Általában felkelek, átnézem az újságokat,
hangosan felolvasok pár cikket,
hogy gyakoroljam a hanglejtést.
A Kulturális és Sportminisztérium felmérést végzett
a profi kluboknál.
Megváltozott a hangja.
Nemcsak csinos, de okos is, mi?
Nem fair ez a világ.
Igen, ez illik hozzád.
- Igen? - Hírszerkesztő.
Ez a célom. Ezt szeretném elérni.
Te olyan vagy, mint egy modell.
Jó magas vagy.
Eltaláltad. Modell vagyok.
Nagyon illik hozzád.
Hat éve modellkedek,
divatmodell vagyok,
divatbemutatókon szerepelek, például a Szöuli Divathéten is.
Szeretek modellkedni,
mindig lázba hoz, ha a kifutón sétálok a közönség előtt.
Ezért szeretem a munkám.
CHOI MIN-WOO MODELL
Nagyon illik hozzád.
Lehet, hogy fiatalabb vagy nálam.
- Miket beszélek? - Miért…
- Ugye? - Miért gondolod?
Lehet, hogy fiatalabb vagy.
Húszas évek közepe vagy vége?
- Így valahogy? - Egykorúak lehetünk.
Te 25 vagy?
Mennyi?
Elárulhatom?
- Igen? - Én 26 vagyok.
- Tényleg? - Nincs miért eltitkolni.
Fiatalabb vagy?
Nem 23 vagy?
Nem. Megmondjam?
Én 24 vagyok.
- Mi? - Azta!
Tényleg?
- 2000-ben született. - Azta!
- 2000-ben? - Ilyen hanggal?
Nem csak a hangja. Az arca is.
Lehet, hogy ezért volt olyan csendes.
Akkor én vagyok az idősebb.
Milyen srácokat kedvelsz?
A jó humorú fiúkat?
- Igen, honnan tudtad? - A viccelődős fiúkat?
- Csak kérdezősködök. - Értem.
- Milyet? - A vicces és szellemes srácokat.
- Aki szórja a poénokat. - Értem.
Valaki, aki…
Ez nem jó hír neki.
Nincs humorérzéke.
- Min-woo nem bohóckodik. - Min-woo?
Nem gondoltam, hogy engem választasz.
- Miért nem? - Hamar leléptem.
Nem éreztem úgy, hogy bejönnék neked.
Nem azért választottalak, mert sokat dumáltunk.
Értem.
Hanem mert az ilyen típusú srácokat kedvelem.
- Igen? - Igen.
Őszinte vagy.
Igen? Fogalmazzak körmönfontan?
- Nem, jó így. - Jóképű vagy.
- Tetszik a nyíltság. - Így már jó?
- Igen? - Arra gondoltam,
jó lenne megismerni téged.
- Értem. - Oké.
Nagyon kedves voltál velem.
- Komolyan? - Ja.
Bátorítottál.
- Igen? - Igen.
Sok minden kavargott bennem a Pokolban.
- Aktívabb is lehettem volna. - Kezdetben.
Igen.
POKOL
Kíváncsi vagyok, ki mozdul rá először
az újonnan érkezett csajra.
- Biztos… - Milyen a lány?
Én nem ismerem.
Nos…
- Magabiztosnak tűnt. - Oké.
Nem félénk, inkább szeret kezdeményezni.
Olyan lány, aki szívesen társalog.
Értem. Alig várom, hogy megismerjem.
- Mire gondolsz? - Én?
Próbálom kitalálni, ki tetszik neked,
de nehéz megmondani.
Szerettem volna Min-wooval beszélni.
- Oké. - Először mind a ketten félénkek voltunk.
Aztán sikerült beszélgetni. Először csendesnek tűnt,
de kiderült, hogy férfias és határozott.
Azt gondoltam, másképp viselkedne, ha komolyan beszélnénk,
de az új résztvevő elhívta.
Biztos rosszulesett.
Nyitni akartam felé, de így nem tudtam.
Sokat agyaltam rajta, de nehéz megvalósítani.
Próbálj beszélni vele!
Úgy lesz.
Győzd le az új lányt a kihívásban!
- Győzzem le? - Igen.
Úgy lesz.
PARADICSOM CHO MIN-JI ÉS LEE JIN-SEOK
- Helló! - Üdv!
- Nem kell a formalitás. - Szia!
Ez tök izgi lesz.
- Ettél? - Igen.
- Jól van. - Vacsoráztatok?
Jót beszélgettetek?
Egy kicsit kínos volt.
- Min-wooval? - Igen.
Csak most ismertétek meg egymást.
Ez lehetett az oka.
Kínos volt, amikor ketten maradtunk.
Csak most találkoztatok, ezért lehetett kínos.
- Én úgy éreztem… - Igen?
…te nagyon előzékeny voltál.
- Ezt gondoltam. - Miért?
Mert olyan típus vagy.
Három másodperc alatt?
Min-woo mondta, hogy éhes.
Igaz?
Nem vetted ezt figyelembe, amikor választottál?
De igen.
Te már voltál a Paradicsomban,
- biztos ettél finomakat. - Igen.
Ez volt az oka, meg az, hogy éhes volt.
Ezért döntöttem így.
Tényleg nagyon figyelmes voltál.
- Igen? - Ez volt a benyomásom.
„Figyelmes lány.”
- Jól láttad a helyzetet. - Igen.
És a korod? Lehet, hogy fiatalabb vagy nálam.
- Igen. - Nézd meg!
Pántom is van, hogy cuki legyek.
Nagyon jól áll.
Édes.
Aranyos.
Jól állnak az édes dolgok.
- Igen? - Ja.
Ez is cuki.
Ezek…
- Behálózta a fiút. - Ne!
Már bele is zúgott.
Min-young nem vette elég komolyan.
Felpróbálod?
- Azt? Add ide! - Igen?
- Mi ez? - Egy pánt.
Ez az izé kísérteni fog egy életen át.
Jól áll neked.
- Kösz. - Tartsd meg!
Vedd fel a Pokolban, és mindenki beléd zúg.
Nem hiszem, hogy kellenék.
Ez nem igaz.
- Ne! - Jól áll.
Igen?
Te is édes vagy.
- Én is így néztem ki? - Csinos vagy.
Vicceltem. Te is az vagy.
- Most mi van? - Hát…
- Kérsz ilyet? - Igen.
- Azta! - Tyűha!
- Milyen gyengéd! - Édes!
Igen.
- Kérsz ilyet? - Igen.
Nagyon aranyos vagy.
- Mi? Én? - Igen.
Nem értesz egyet?
Ez finom.
- Kérsz még? - Inkább egy másikat.
- Ez is jól néz ki. - Oké.
Meg ez is.
Egyébként…
Nem lehetsz olyan idős.
Fiatalabb vagy.
Tudom, mennyi idős vagy.
- Te 26 vagy? - Így van.
Szóval 26.
Igaz?
Te meg 30? Vagy 31?
- Én 31 vagyok. - Értem, 31 vagy.
Kérdezek valamit.
Kihívónak és vidámnak tűntem elsőre?
- Igen, és elegánsnak. - Sikkesnek?
A kihívó és az elegáns között.
- Igen? - Ja.
Üdítő látványt nyújtottál.
És amikor beszélgettünk,
barátságosnak tűntél, és bár először találkoztunk,
nem voltál annyira félénk.
Tudtad, hogy kell társalogni,
és szépen fejezted ki magad.
Most bókolsz.
Nem bókolok.
Így éreztem.
Hát ez érdekes.
Miért engem és…
- Téged? - …Min-woot?
Hát…
- Min-woo és én két külön világ vagyunk. - Igen.
Találd ki, milyen az esetem.
- Áruld el! - A vicces fiúkat kedvelem.
- Igen? - Igen.
- Nem rossz. - A szellemes srácokat.
Tényleg vicces volt veled beszélgetni,
és végig úgy éreztem, egy hullámhosszon vagyunk.
Sokat nevettem?
Szeretek nevetni, és te mindig mosolyt csaltál az arcomra.
Milyen a te eseted?
Én is kedvelem a humort.
- Értem. - Veled lehet viccelni.
- Igen? - Igen.
Ennek örülök.
- Nem szeretem az uncsi embereket. - Lelkes vagy.
És tetszik, hogy nevetsz.
Sokat nevetgélsz.
Szerintem ez jó tulajdonság.
Igazad van.
Közel áll valaki hozzád a Pokolban?
Már nem.
„Már nem.”
Ez haláli.
- „Már nem.” - Tetszik neki.
- Anyám! - Azt mondta: „Már nem.”
Már nem.
- Anyám! - Azt mondta: „Már nem.”
Rendkívül bölcs válasz volt.
- Az. - Nem hazudott, nem mondott se nemet,
se igent.
- Nem kamázott. - Nem.
- „Már nem.” - Ja.
„Már nem.”
- Ez isteni! - Csúcs volt,
- a legjobb válasz. - Király!
- Bírom Jin-seokot. - Én is.
- Nagyon király! - Tesó!
POKOL
Mikor jön vissza Jin-seok?
Vele akarok lenni.
Talán csak én érzem így, de magányos leszek,
ha a választottam lelép.
Igen, így érzek.
Akartam ma beszélni Jin-seokkal,
- mert megbántam a tegnapit. - Értem.
Felbosszantott tegnap.
- Mégis micsoda? - Ja.
Rosszul időzített.
Jobban kellett volna reagálnia.
Most aztán itt a konkurencia.
Azt se tudod, hol áll a fejed?
Először jól voltam.
Mert úgy éreztem, nem tetszik annyira.
De aztán rájöttem, akár meg is gondolhatja magát.
Igen.
- És ha így lesz? - Aggódsz emiatt.
- Vagyis… - Erről van szó?
A tény, hogy aggaszt a dolog, hogy meggondolhatja magát,
- azt bizonyítja, tetszik neked. - Azt mondod?
Amikor beszélünk róla,
én is úgy érzem, hogy tetszik nekem a fiú.
- Érted? - Igen.
De bosszantott, hogy mindenki előtt kimutatta, mit érez.
De ha már nem fogja csinálni, akkor csalódott leszel.
Ha látod, hogy valaki, aki rád hajtott,
egyszeriben másnak teszi a szépet, az bosszantó.
Mérges lennék.
- Persze. Ez a féltékenység. - Nem szeretném.
Pedig össze is jöhetnek.
Ez a féltékenység.
- Igen? - Igen.
És figyelj!
Ha az új résztvevőnek bejön Jin-seok,
akkor versenytársad lesz, és…
Utálom a konkurenciát.
Pedig ez a játék.
De akkor is utálom.
Beszélj vele holnap!
És ha elfordul tőlem?
Tégy egy próbát! Ragadd meg az alkalmat!
Min-kyu jó tanácsot ad neki.
- Biztos nehéz Min-youngnak. - Igen.
- Nagy bőgés lesz a végén. - Igen.
PARADICSOM CHO MIN-JI ÉS LEE JIN-SEOK
Régóta nem úsztam.
- Én se. - Ja.
Te nemrég voltál a Paradicsomban.
Ne már! Az előbb mesélted.
Ne már!
- Igaz, tényleg úsztam. - Jó a hajam?
- Csodás! - Igen?
Igen.
Itt menjünk be!
Igen?
- Most úszol itt először? - Igen.
Majd én összehajtom.
Oké.
- Bemegyünk? - Jó.
Oké.
Bemész először?
- Én? Igen? - Igen.
- Mélyebb, mint gondoltam. - Vigyázz!
- Mély a víz? - Igen.
- És nem túl meleg. - Nem.
Nagy ez a medence.
- Lehet úszni benne. - Szeretem a vizet.
- Nagyon jó. - igen.
Miért forogsz?
Mutass egy trükköt!
Trükköt?
- Merüljek a víz alá? - Valamit.
- Lássam, hogy úszol. - Nem.
Itt meleg a víz.
- Jó úszónak tűnsz. - Igen?
Arcról meg lehet állapítani?
Nagyon szeretetre méltó vagy. Ez kedves bók.
Azt mondod?
Ha valakinek szigorúak a vonásai, nehéz megközelíteni.
- Igaz? - Igen.
Ez nagyon kellemes.
- Először vagyok itt. - Itt?
Milyen itt lenni másodszorra?
Ez az első alkalom.
- Igen? - Itt.
- Komolyan? - Ezen a helyen.
- Ebben a medencében. - Igen.
Melyik a jobb?
Az fedett volt, ez nem.
Ma nincs hideg.
- Ott hideg volt. - Igen?
Igen.
Mit mondasz?
- Ez jobban tetszik? - Igen.
Miért?
- A másik a jó? - Nem.
- Ez a jobb? - Igen.
Mert ez nem fedett.
Nem ez volt a jó válasz.
Tudja, miért kérdezte.
- Csak félénk. - Igen.
- Itt meleg. Maradjunk itt! - Oké.
Innen jön! Állj ide!
- Jó meleg. - Tetszik?
- Igen. - Állj csak ide!
- Maradj itt tíz percig! - Nem.
Bocs, nem volt szándékos.
Nem is tudom.
Hol meleg, hol hideg. Játszadozik velünk a medence.
Te nem adod könnyen magad?
- Ez őrület. - Megint kezdődik.
Te nem adod könnyen magad?
Én? Nem szeretek játszadozni.
Hanem?
Mindent vagy semmit.
- Mindent vagy semmit? - Igen.
És te?
Jól érezted magad?
Egyértelmű választ adj!
Azt hittem, tetszem neked.
Úgy is van.
A KÖVETKEZŐ RÉSZBEN
Meggondoltad magad?
Nem is tudom.
Hevesebben vert a szívem Min-wooért.
Nagyon izgulok, ha veled beszélek.
Ne csinálj hülyeséget!
Rárepüljek?
Alig várom.
Nagyon erős!
- Ez para. - Nagyon elszánt.
Ez nem is a pankrációs bajnokság.
Semmire sem emlékszem.
Te tetszel a legjobban.
Nehéz megállapítani.
Eldöntötted?
- Lassan megszületik a döntés. - Igen?
Azt hiszem,
téged kedvellek a legjobban.
A feliratot fordította: Hegyi Júlia