SZINGLIK POKLA
A személy, akivel szívesen mennék
a Paradicsomba…
Az Cho Min-ji.
- Megmondtam. - Tudtam, hogy ő lesz az.
- Jin-kyung, tudnod kellett volna. - Ja.
Igazad van.
Egy pillanatra elfelejtettem, kivel van dolgunk.
Kiment a fejemből.
- Gwan-heevel. - Igen, vele.
Még nem voltak ott.
- Gwan-hee. - Kell ez neki.
- Igen. - Azt hittem, egy másik Gwan-hee.
De ő Lee Gwan-hee.
Lee Gwan-hee
Cho Min-jit választotta.
Tudtam!
Min-ji, fogd meg Gwan-hee kezét,
és menjetek a Paradicsomba!
- Jó mulatást! - Dumálni fogunk,
megtudom a korát és foglalkozását.
Hye-seon megőrizte a mosolyát.
Az is lehet, hogy a fiú elengedte Hye-seont.
- Gwan-hee? - Igen.
- Atyaég! - Szegény Ha-jeong!
- Ez normális reakció. - Az.
Mind a ketten csalódottak.
Merre megyünk?
Erre!
Kösz.
Menjünk!
Te jó ég!
Menjünk!
- Meg kell fogni egymás kezét? - Igen.
Fogd a hüvelykujjam!
Az ujjadat? Oké.
Nem gondoltad, hogy velem jössz, mi?
Nem gondoltam volna.
Hye-seon kezdte azzal, hogy Won-ikkal ment a Paradicsomba.
Csak visszaadtam neki, hadd kóstolja meg a saját főztjét.
Azt gondolom, hogy ez a paradicsomi kirándulás
helyreteszi a dolgokat Min-ji és köztem, illetve köztem és Hye-seon között.
Volt olyan résztvevőnk, aki ennyi nővel randizott?
- Eszméletlen! - Nem fogja megbánni.
- Ja. - Egyáltalán nem.
- Minden percét kiélvezte. - Így van.
Park Min-kyu következik, a második helyezett.
A személy, akivel szívesen mennék a Paradicsomba…
Gyu-rit fogja választani.
Lehet, hogy nem őt.
Az Kim Gyu-ri.
Hát persze.
Kim Gyu-ri.
- Szia! - Kim Gyu-ri…
- Jó mulatást! - …fogd Min-kyu kezét,
menjetek a Paradicsomba!
Ez érdekes.
Kár, hogy nem maradhatok veletek.
- Ne mondj ilyet! - Bocs.
Örömteli dilemma.
Szia!
- Szia! - Sziasztok!
Bonyolódik a helyzet.
Add ide a kezed!
Menjünk!
Vigyázz!
Adnád a másik kezed?
Bocs.
Elsőként akartam célba érni.
Bocs, hogy nem sikerült.
Lényegében így is jó.
Igen, mert sikerült téged választani.
Az egyik énem szeretett volna Min-wooval beszélni.
Vagyis nagyon sajnáltam, hogy nem maradhattam a Pokolban.
Utoljára Won-ik jön, a harmadik helyezett.
Won-ik, kérlek, válaszd ki azt a személyt, akivel szívesen mennél a Paradicsomba!
Won-ik jön.
- Fontos döntés. - Igen.
Téged fog választani, mivel Min-woo itt van. Ha nem lenne…
Nem tudom.
Lehetett volna máshogy,
de mivel Min-woo itt van, téged választ.
Úgy izgulok.
Kiugrik a szívem a helyéről.
A személy, akivel szívesen mennék a Paradicsomba…
Őt fogja mondani.
Az Yu Si-eun.
- Ja. - Tudtam.
- Nincs más. - Nincs.
- Az időzítés a baj. - Atyaég!
Son Won-ik Yu Si-eunt választotta.
Yu Si-eun.
Yu Si-eun, fogd meg Won-ik kezét, és menjetek a Paradicsomba!
Érezd jól magad!
Megpróbálom.
- Holnap dumálunk. - Jó.
Tied az egész szoba, aludj jól!
Nincs meglepetés.
Nincs bizony.
Reméltem, hogy vagy Gyu-ri vagy Si-eun itt marad.
Tudjátok, mit? A srác tök olyan, mint Min-ji fiúban.
Ne már!
Jin-kyung, az ember nem csak egyvalakire fogad.
- De nem tiltják a szabályok. - Bocs.
- Ő is csak ember. - Nagyon belelkesedtem.
Gondoltad volna, hogy kétszer is eljössz velem a Paradicsomba?
- Igen? - Nem, egyáltalán nem.
- Nem fantasztikus? Tegnap… - De.
…nem is mehettünk volna, akkor sem, ha te nyertél volna.
Hát ez…
Won-ik számára kitűnő.
- Igen. - Pontosan.
Min-woo Si-eun és Gyu-ri iránt is érez valamit,
- de mindketten elmentek. - Igen.
Min-woo ma egy kukkot sem fog szólni.
Nagy megpróbáltatás lesz számára a Pokol.
- Igen. - Ja.
Gyönyörű az idő.
- Ugye? - Igen.
Mi van?
A tegnapi eset után…
Miről beszélsz?
Ne már!
- Mi van? - Mi a gond?
Már nem is tudom.
Mit?
Olyan gonoszka vagy!
- Nem is! Te vagy az! - Miért?
- Szidtalak tegnap. - Miért? Mit mondtál?
Őszinte voltam, de most azt mondod, nem kellett volna.
Ez lehangoló.
Mi? Mikor…
Anyám!
- Nem úgy gondoltam. - Oké.
Jaj, ne már!
Mi?
Mit csináltam?
Most mi van?
- Tetszik neki Min-young is. - Ja.
Igen.
Ne légy morci!
Nem vagyok.
De az vagy.
- Én? - Igen.
- Nem is vagyok. - Nem?
Miért lennék morci?
Nem tudom.
Ne mondd, hogy nem tudod!
Mi zavar téged?
- Semmi. - Akkor mi van?
Béküljünk ki!
Már megtettük.
Nem vagyok mérges.
Az volt a véleményem, jó lenne sok emberrel beszélni,
- ezt tanácsoltam neked is. - Jó.
- Oké. - Értem.
Nem érdekel senki más.
Csak te.
Mindenki rólad beszél.
- Rólam? - Igen.
Nagyon bírnak téged.
- Tényleg? - Igen.
Helyretettek engem.
Helyes, megérdemelted.
Ne már!
Miért?
Össze voltál zavarodva az elején.
Nem is.
- Csak… - Ezt mondtad.
Ezt mondtam neked mindig.
Mindenkivel akarok beszélni.
Jó, tedd azt!
Csinálj, amit akarsz! Majd meglátjuk.
Beszélek mindenkivel.
Csak nyugodtan.
Úgy is lesz.
Visszavonom.
Csak velem legyél!
Ne csináld ezt!
Mit csináltam?
Megint ezt veted be.
Nehezen adom magam.
Ne szórakozz!
- Miért ne? - Csak.
Tök jó játék.
Nem is.
Min-young higgadtabbnak tűnik.
- Nagyon cuki. - Igen.
- Jó lenne elutazni veled. - Én is így gondolom.
- Ma elmehettünk volna, ha nyerek. - Ugye?
Talán mással mentem volna.
Itt hagylak.
Oké, bocsi.
De komolyan, nem mondj ilyeneket!
És ha nem téged vinnélek?
- Ha nem engem? - Igen.
Azt mondanám: „Annyi neki.”
„Mi baja van?”
„Komolyan, ennek meg mi baja?”
Idegesítő vagy.
Szeretlek és utállak is egyszerre.
Se velem, se nélkülem?
Anyám, Min-young!
Min-young végre őszintén beszél.
Eddig csak kertelt.
De most egyértelműen fogalmaz.
- Fordult a kocka. - Igen.
- Úgy van.
Eddig Jin-seok volt bizonytalan.
De most Min-young az, aki nem érti, mi a helyzet.
Hibát követett el a cukorkás szavazásnál…
- Most megkapja a magáét. - Igen.
Észrevettem,
hogy Jin-seok és Min-ji természetesen vonzódnak egymáshoz.
De Min-younggal
is jól érzi magát.
- Most bizonytalan. - Igen.
Talán mert Min-young volt az első.
Nem gondoljátok?
- De. - De igen.
PARADICSOM LEE GWAN-HEE ÉS CHO MIN-JI
Jó étvágyat!
Neked is.
Ez ricotta?
Fura érzés finomakat enni, mert rég nem ettünk ilyet.
Ugye?
Hozzá kell szokni.
Inkább ne szokjunk hozzá.
Mert rosszkedvünk lesz a Pokolban.
Igen.
Ez a sok finom étel…
Boldoggá tesz?
Jin-seokot és Ha-bint juttatja eszembe.
Rendes tőled, hogy gondolsz rájuk.
Aggódom értük.
Értem.
Csak egyvalaki lesz a szobánkban. Mint én tegnap.
Ma ki maradt ott?
- Hye-seon. - Oké.
Még sose aludtunk ott hárman.
Az első és a második nap mindjárt a Paradicsomba jöttem,
- és akkor nem nagyon ettem. - Értem.
De most más a hangulat.
Amikor Ha-jeonggal voltál itt?
Nem, Hye-seonnal.
- Hye-seonnal? - Igen.
Értem.
Aztán Ha-jeonggal?
- Igen. - Jó.
Jobban ízlik ma az étel?
Sokkal.
Ma jól belakmározok.
Tömjük tele magunkat!
Jut eszembe, nem akarsz kérdezni semmit?
Mindent tudok.
Mi? Semmit sem tudsz.
Bármit is gondolsz, az tévedés.
- Kérdezz! - 27 vagy?
Huszonhét.
Nem annyi.
Akkor 26?
- Annyi? - Igen.
- A Tigris éve. - Akkor…
Akkor 1998-ban születtél. Pontosan mikor?
Tessék?
Te 1998-as vagy?
Én…
Nem is tudom.
Hogy érted?
Mikor születtél?
- Melyik hónapban? - Áprilisban.
Hányadikán?
Április 20.
- Április 20? - Igen.
Én is áprilisban születtem.
1998 áprilisában?
Akkor?
Április 29-én.
Én vagyok az idősebb.
Hé! Hozz egy pohár vizet!
A fiú 1988-as.
Mennyinek látszom?
Egykorúak vagyunk, nem?
- Nem. - Mintha 1998-at mondtál volna.
Csak azt mondtam, áprilisi vagyok.
Igen.
Akkor 1999-ben születtél?
Ne mondd, hogy 2000-ben!
Nehogy már 2000-ben!
Nem, ugye?
2000-ben?
Nem mondod, hogy 2003-ban?
- Komolyan? - Nem.
Ez baromi vicces.
1988. április 29-én.
Jaj! Bocs!
- Tényleg? - Igen.
Nem nézel ki annyinak.
Komolyan?
- Igen. - Vágom.
Ez érdekes.
Tippelj a melómra!
- Futóversenyző? - Kosárlabdázó.
Komolyan kérdezem.
Nos, én…
Profi sportoló vagyok. Kosarazok.
Jól mondtam.
Igen.
- Kosárlabdázom. - Nem is tudlak
másnak elképzelni, csak kosarasnak.
Semmi más nem illik hozzád.
Csak a kosárlabda?
Nem tudok mást elképzelni.
Szóval kosaras vagy.
- Komolyan? - Igen.
Elpirultál.
- Mert berúgtam. - Te…
Mind én ittam meg.
Részeg vagyok. Bocs, ha szemétséget mondok.
Szépeknek csak szép dolgokat lehet mondani.
Mondtam neked, hogy egész jó a ruhád.
Az „egész jó” nem ugyanaz, mint a „csinos”.
Nálam ez egyenértékű a „nagyon csinossal”.
- Igen? - Ja.
Kérdezgettem rólad a srácokat.
„Szerintetek Min-ji kire bukik?”
Kire tippeltek?
Ketten Jin-seokra szavaztak.
Hittem nekik.
Értem.
Az a véleményem, hogy ezek a feltételezgetések mindig helytelenek.
Nem idegesítene, ha valaki megmondaná, hogy érzel,
amikor még magad sem tudod?
De biztos, hogy érdekel a véleményem.
Nemcsak az enyém, Min-wooé is.
Nem. Engem a saját érzéseim érdekelnek, és jól akarom magam érezni.
Nekem kell még pár nap, hogy eldöntsek dolgokat.
Az érzések változnak a találkozók tükrében,
attól függően, hogy telt az idő.
- Egyetértek. - Így…
tudok elgondolkodni dolgokon, és leszűkíteni a kört.
Nos…
Világossá teszem neked a dolgot.
Érezzük jól magunkat!
Ma este
nem sokat fogsz aludni.
- Nem? - Nem.
Mehetünk?
- Igen. Nem eszel többet? - Nem.
A pizzát nem kéne kihagyni.
„Mehetünk?”
Őrület! Az ember egyre izgatottabban nézi.
Min-ji nem kertel.
Gwan-hee az 1998-as trióval
- randizott. - A 1998-as trióval?
Hye-seon, Ha-jeong és Min-ji.
- Mindegyikük 1998-as? - Igen.
A 1998-asok jönnek be neki.
Gwan-hee visszafogottabb Min-jivel.
Bocsánatot kért, hogy részegen szemétségeket mondhat,
én meg elgondolkoztam, mire gondolt.
De nagyon óvatosan fogalmazott végig.
Úgy látom, hogy mindenkivel másképp bánik.
Igen. Más Hye-seonnal.
- Ja. - És Ha-jeonggal.
Mindenkivel más.
PARADICSOM SON WON-IK ÉS YU SI-EUN
Teljesen őszinte leszek veled.
Oké.
Az első három között akartam végezni,
és egy bizonyos személy előtt akartam célba érni.
Ki előtt?
Min-woo előtt.
Jaj, ne!
Pont Min-woo.
Rosszul időzítettünk Min-wooval.
Amikor lehetőségünk lett volna beszélgetni egymással,
akkor valahogy mindig melletted kötöttem ki.
Nem volt alkalmam mással beszélgetni.
Min-woo félrehívott ma beszélgetni.
Igen.
Egy kicsit cseverésztünk,
de aztán lejárt az idő, és visszamentünk.
Vagyis nem sikerült hosszan elbeszélgetnünk.
Nem jól időzítettünk.
Nem volt szándékos a dolog
a részemről, nem akartam megakadályozni semmit.
Értem.
Nem akartalak visszatartani.
- Értem. - Csak beszélgetni akartam.
És ami a mai napot illeti,
mást is választhattam volna.
De veled szerettem volna lenni,
itt, a Paradicsomban.
- Mert tetszik a fiúnak. - Így érez.
- Igen. - Így van.
- Nem tehet róla. - Igaz.
Bár most úgy tűnik, igen.
De nem tehet róla.
Mindenesetre,
ha meg tudnátok oldani az időzítést,
akkor nyilván
szeretnél vele rendesen elbeszélgetni egyszer, nem?
De várj csak!
Szeretném visszaszívni ezt a kérdést.
Az lenne a legjobb,
ha nem hallanám a választ.
És neked is az lenne a jó, ha nem válaszolnál.
Másrészt,
ha önző és becsületes lennék veled,
akkor hálát adnék, hogy rossz volt az időzítés.
Nem sok idő van hátra, bízom benne, hogy továbbra sem lesz jó.
- Őszintén beszél. - Igen.
Ami a szívén, az a száján.
- Jóllaktál? - Igen.
- Menjünk fel! - Jó.
Si-eun tényleg nem tudja titkolni az érzéseit.
- Ja. - Nyitott könyv.
- Igen. - Halálosan komoly.
Nem lesz könnyű Won-iknak.
PARADICSOM PARK MIN-KYU ÉS KIM GYU-RI
- Ó, de klassz! - Igen.
Te jó ég! Nem akármilyen falatkák.
Mi ez?
- Kaviár. - Odanézz!
Egészségedre!
- Finom? - Igen.
Gondoltad, hogy téged hívlak?
Nem voltam biztos benne.
Egy kicsit kételkedtem benne.
Miért?
Min-wooval voltam a Paradicsomban.
Ez érdekelne.
Nem mondtad, miért Min-woot választottad,
így azon gondolkoztam, vajon igaz-e az, amit mondtam.
Meg akarod ismerni?
- Szerettem volna beszélni vele. - Ez érthető.
- Én… - Igen?
Érdekelt a srác.
Min-woo nem beszédes típus, ezért akartam időt tölteni vele.
Kinek drukkoltál a versenyen?
- A versenyen? - Igen.
Nem is tudom.
- Vagyis nem neki. - Szegény!
Nem tudod?
Ezért nem én lettem az első.
Én nyertem volna, ha nekem szurkolsz.
Ezért nem én győztem.
Örülök, hogy itt lehetek veled.
- Komolyan? - Igen.
És örülök, hogy betartottam a szavam.
- Igen. - Bár nem én győztem.
KÉT NAPPAL KORÁBBAN
Ígérem, lesz még egy lehetőség, hogy együtt menjünk a Paradicsomba.
Nem te voltál az első, akivel a Paradicsomba mentem,
de szeretném, ha a végén veled mehetnék.
A beszélgetésünk után azt gondoltam:
„Gyu-rit kell választanom.”
Ez volt az első gondolatom.
Igen?
Amikor Min-kyuval vagyok,
nem érzem annyira azt a bizonyos bizsergést.
Min-kyuval nagyon laza vagyok a Paradicsomban.
Amikor Min-wooval voltam,
néha kínos volt, de nagyon jó.
POKOL
Odanézz! Szójás ragu van.
Végül is elmentek.
- Edd kézzel! - Zavar téged?
- Hogy elmentek? - Igen.
Hogyne zavarna.
Melyik páros aggaszt jobban?
Miért kérdezed ezt folyton?
- Mindkét jelölt elment. - Igen.
Mindkettőt sajnálja.
Min-woo egész éjjel fent lesz.
Úgy fog kinézni, mint egy zombi.
Zombi?
Min-kyu megérdemli a Paradicsomot.
- Igaz. - Abszolút.
- Fáradt lesz utána. - Igen.
De tetszik neki…
- Igen. - Elég!
Itt van Min-woo is.
Na és?
Ez volt a legerőteljesebb megnyilvánulásod.
- Ja. - Bizony.
Minél jobban tagadod, annál igazabb.
Hát ez jó!
Mondj egy arányszámot!
Ki hiányzik jobban?
Ötven-ötven?
Kaja után megmondom.
Min-woo, együnk és menjünk be!
- Azt kéne. - Nem.
- Megvédelek. - Ne már!
A szobában folytatjuk.
A fülébe fogunk sugdosni, amíg el nem alszik.
„Mi az arány? Ki tetszik jobban?”
Szeretnénk tudni a választ Ha-jeong kérdésére.
- Igen. - Ja.
- A Si-eun és Gyu-ri közti arányszámot. - Nagyon érdekel.
Mintha Gyu-ri most jobban tetszene, nem?
- Úgy 60/40 az arány? - Ja.
Igen.
A Gyu-rival töltött idő a Paradicsomban
nagy hatással volt rá.
- Belezúgott. - Abszolút.
Megnyugtató a hangja.
- Úgy pislog, akár egy őzike. - Ja.
Nem is úgy pillázik.
Inkább így…
Muti még egyszer!
Így csinál.
- Álmosnak tűnsz. - Nem.
- De… - Fátyolos tekintet.
Min-woo először megpróbált ellenállni a csáberőnek,
de már nem.
- Igazad van. - Igen.
PARADICSOM LEE GWAN-HEE ÉS CHO MIN-JI
Nagyon klassz!
Úgy örülök!
Nem veszünk fel valami lazábbat?
Csak a pizsamám van.
Talán később.
- Később? - Evés után.
Fölveheted a pizsit.
De csini akarok lenni.
- És… - Egész nap csini voltál.
Mi ez?
- Ezek fehérek voltak. - Na, melyik virág?
Ez.
„Na, melyik virág?” Jók a csaj benyögései.
Anyám! Fel kéne írnom őket!
- Csak Min-ji képes erre. - Írjuk fel!
Nézzünk körül!
Ez volt az én helyem, amikor jöttem.
A te helyed?
Amikor jöttél?
- Igen… - Most az enyém.
Tedd oda a cuccom!
Igen, asszonyom.
Ahogy óhajtja.
- Hová tegyem? Ide? - Igen.
Olyan boldog vagyok!
Figyelj csak! Együnk ilyet!
Kérlek, mosd meg őket!
És megmossa.
Szó nélkül.
Nem az a fajta, aki tűri az ilyesmit.
- Igaz? - Igen.
Hogy lett volna Ha-jeonggal?
- „Mosd meg magad!” - „Te mosd meg!”
Ránézne a srácra, és megmosná.
- Ja. - Tuti.
A srác mondaná: „Mosd meg!”
Ez a papucs…
- Átöltözöl? - Igen.
Öltözz át itt, én majd átmegyek.
Van másik fürdő…
- Vegyél papucsot! - Jó.
Megmostad?
- Meg voltak mosva. - Ezt kérted tőlem.
- Tényleg megtetted? - Ja.
Vegyél belőle!
- A pizsamája… - Ez lenne az?
- Mi? - Csinos akar lenni.
A kivágott ruci segít elaludni.
- Ezt írni kéne! - Meztelen a háta?
Hol árulnak ilyen pizsamát?
Kóstold meg a kapitalizmus gyönyöreit!
Ezt megkóstolom.
- Mit eszel? - Cseresznyét.
- Köpd ide a magot! - Nem.
- Köpd ide! - Jó.
- Milyen kedves! - Anyám!
Atyaég!
Nem tudtam, hogy ilyen figyelmes.
- Állandóan változik. - Ahogy mondod.
Ez finom.
Igen.
Nem tudom, milyen bor, de finom.
Értem.
Ma este
kihasználom az időt lefekvés előtt.
- Mit csinálsz? - Megiszom lefekvés előtt.
Tutira csak bizonyos nők jönnek be.
Azt hittem, az erős és független nők.
Az én nőideálom
nagy szemű, aranyos és kedves.
Tíz éve ez az ideálom.
Nagy szemű…
Aranyos és kedves.
Ez én vagyok.
Kapkodod a fejed?
Ahogy mondod.
Levegőt sem kapok.
Ez én vagyok.
Köszi szépen.
Ilyen az ideálom.
És…
Ez a lényeg.
Szerintem az első benyomás sokat számít.
- Értem. - És aggódom,
hogy nem tettem rád jó benyomást első alkalommal, amikor találkoztunk.
Meg kell mondanom, amikor először dumáltunk,
egyáltalán nem volt kellemetlen.
Azt gondoltam: „Jó fej ez a srác,
csak velem nem barátságos.”
Egy kicsit megsértődtem,
és arra gondoltam, hogy kár, mert tök jó fejnek tűntél.
Nos, a lényeg az…
Rosszul indult a dolog,
de örülök,
hogy jól alakult minden. Így érzek most.
Azt hiszem, én már meg is hoztam a döntést.
Gondolod, pár nap múlva te is tudni fogod?
Persze.
Kíváncsi vagy rá?
Nem érdekel a munkád vagy a korod,
sokkal inkább az, milyen érzéseket táplálsz.
Ha tényleg tetszene Jin-seok,
nem érdekelne semmi más.
Azt mondanám magamnak: „Rázzuk fel a dolgokat.”
- Tényleg. - Értem.
Igen.
- Oké, akkor… - Igen?
Ha egyértelmű lenne,
hogy az adott személy másvalakire hajt…
- Nem számítana. - Nem?
Vagyis…
Úgy érzem,
összejöhetek a választottammal, ha próbálkozom.
Ennyire biztos vagy magadban?
Bár egyetértek.
Ha tetszik valaki, és úgy döntök, ráhajtok,
rá tudom venni arra, hogy meggondolja magát,
akkor is, ha másvalaki tetszik neki.
Ha beszélgetünk…
Igen?
Mindig megriadok attól, amit mondasz.
- Én? - Mert hasonlítunk.
Értem.
- Tényleg hasonlóak. - Igen.
Ők a legjobb játékosok.
- Igen. - Összeillenek.
- Válogatott keret. - Ja.
- Egyél! - Oké.
Kóstold meg!
Olyan boldog vagyok!
Régóta nem ittam jegeskávét.
Két napja?
Ja, mindegy.
- Kóstold meg! - Mit? Kösz.
Több villa kéne.
Ez mi lehet?
- Mi? - Egyél!
- Mogyoró. - Igen?
- Szeretem a mogyorót. - Megeheted.
Nagyon finom.
- Csodás! - Fenséges!
Mikor is mondtam, hogy beszélni akarok veled?
Tegnap?
Tegnap? Igen, azt hiszem.
Olyan sokat beszélgettünk.
- Igen. - És ma itt vagyunk a Paradicsomban…
Hála neked.
- Mert te kezdeményeztél. - Igen.
És ez volt az oka annak, hogy téged választottalak.
Akkor légy kedves velem!
- Szóval… - Hová révedezel?
- Anyám! - Ez tényleg mesteri!
„Hová révedezel?” És: „Na, melyik virág?”
Óriásiak a benyögései.
Csak kapkodom a fejem.
Én is.
Hová révedezel?
Szóval…
Kihez beszélsz?
Szóval…
Ha már itt tartunk…
Te tetted meg az első lépést,
vagyis semmi hasonlót nem fogok elvárni tőled.
Nem várom el, hogy beszélgetést kezdeményezz velem,
vagy hogy elsőként adj hangot az érzéseidnek.
Én leszek az, aki ezt megteszi.
Mert úgy érzem,
mindent meg kell próbálnom, mert te nagy erőfeszítéseket tettél.
Jó lett volna, ha már az elején itt vagy.
- Én? - Igen.
Ha kezdettől fogva itt lettél volna,
sokkal jobban alakultak volna a dolgok a Paradicsomtól függetlenül is.
Mindez meglep engem.
Eljönnél a meccsemre, ha elhívnálak?
Persze.
Istenien fogok kinézni,
büszke leszel rám, széles mosollyal üdvözölsz.
Komolyan?
Tutira nem szeretsz veszíteni.
Utálok.
Tényleg? A barátnődhöz se vagy előzékeny?
Kivételt képeznek azok, akiket szeretek.
A munkám nagyon fontos.
A munkám és a barátnőm élveznek elsőbbséget,
más nem nagyon érdekel.
Tehát ha randizok valakivel, nem akarom felidegesíteni.
A lányok és az alkohol okozzák számomra
a legnagyobb stresszt.
Mindig úgy voltam vele,
hogy ilyesmivel nem bosszantom a kedvesemet,
mert én sem szeretek aggódni ilyesmiért.
Én sem szeretem a stresszhelyzetet, vagyis próbálom elkerülni.
Szóval…
Komolyra fordult a beszélgetés.
- Szóval… - Értem.
Miután elmondtam mindezt,
talán világosabb lesz a másik fél számára,
hogy milyen ember is vagyok.
Neked árultam el egyedül ezeket.
- Hogy jobban megismerj… - Csak nekem?
- Amúgy évekbe is beletelik… - Igen?
amíg megnyílok valakinek ennyire.
Szóval úgy érzed, már évek óta ismersz.
Igen.
Szóval ezt érzed.
Két nap alatt meghódította.
- Igaz? - Két nap alatt.
- Eddig sosem volt komoly. - Sosem.
Ilyen gyorsan egymásra
- találtak… - Igaz?
Emlékeztek,
- mikor mutogatott: „Ő, ő meg ő”? - Igen.
Akkoriban azt hitte, valamelyikük odamegy hozzá ezek után.
- Igen. - Lehet,
hogy ilyen emberre várt.
- Igen. - Nézz rájuk!
Szerintem azért találtak így egymásra,
mert egy hullámhosszon vannak.
Hallgattam őket, és rájöttem, ez nem csupán flört.
Arról beszélnek,
hogy hogyan lehetnének jó partnerei egymásnak.
Meglepő volt.
Remélem, hogy összejönnek.
Komolyan.
De ott van Hye-seon…
- Ugye? - De jó lenne.
- Ha… - És Ha-jeong.
Igen.
POKOL
Gwan-hee azt mondogatta: „Holnap döntök.”
„Holnap vagy holnapután.”
De miután elmondta mindezt, azután sem jutott dűlőre.
Nesze neked Gwan-hee.
- Igen. - Ja.
„Nesze neked Gwan-hee.”
Remélem, visszatér hozzám.
Igen.
- Ennyire bírja? - Igen?
Így igaz.
Megmondta.
- Igen. - Ja.
Visszajön hozzám.
„Visszajön Ha-jeonghoz.” Ilyesmi.
Jön Hye-seon.
Gyere ide!
Mindjárt vége.
Így visszagondolva azon tűnődöm,
hogy vajon rosszul bántam-e vele.
De nem.
Ő volt ingatag, csiki-csukit játszott.
Össze van zavarodva.
Vannak, akik jó benyomást keltenek, mert kedvesek.
Szerinte eltérő a kisugárzásunk.
Igen.
Van úgy, hogy folyton veszekszel valakivel,
de mégis vonzódsz hozzá, bár nem vagytok egymáshoz valók.
Szerintem Min-ji elrabolta Gwan-hee szívét. Ő kezdeményezett.
A lány nem az esete,
de talán a közeledés miatt megnyílik.
Ez érdekes. Tudod, mit?
Először voltam itt a harmadik napon.
Megláttam őt Gwan-hee mellett,
és úgy tűnt, mintha a vidám lányokat kedvelné.
Ez volt a benyomásom.
A határozott lányokat.
A kezdeményező típust?
Úgy valahogy.
Min-ji aranyos és bájos,
de nem hiszem, hogy ilyen a természete.
Én úgy látom, hogy az első paradicsomi út
meghatározó volt.
Szerintem is.
Én nem aggódom Min-ji miatt.
Min-jivel összehasonlítva,
a hosszabb idő alatt jó viszony alakult ki köztem és Gwan-hee között.
Szerintem én jobban tetszem neki.
Gwan-hee fantasztikus!
Hogy feltámadt!
Emlékeztek a lányok közti beszélgetésre?
Állati volt.
- Pipák voltak. - Lealázták.
Csúnyán leégették.
- Kamu máglya volt. - Vagyis egy főnixmadár?
Mintha feltámadt volna hamvaiból.
Életre kelt.
Lehet dumálni sétálgatás közben?
Lehet.
PARADICSOM LEE GWAN-HEE ÉS CHO MIN-JI
Járjuk körbe a szobát!
Sétálgassunk!
Egy kis jogging.
Segíti az emésztést.
- Mondjuk 50 kör után. - 50 kör?
Már öt is segít.
Most tényleg körbesétálnak? Egy kis andalgás?
Mi a kedvenc helyed?
Van egy csirkés büfé
Yeouidóban.
- Sokat járok oda. - Elviszel engem?
Ha eljössz Yeouidóba.
- Van sok finom kaja? - Igen.
Híres valamiről ez a Yeouido?
Cho Min-jiről?
- A magabiztosságod… - Mi?
Mintha tükörbe néznék.
Teljesíted a kívánságom?
Ha nyerek,
- teljesíted egy kívánságom. - Oké.
Ha te nyersz, én fogom a tiédet.
Oké.
Nem talált.
Mi? Nem létezik.
- Egy sem. - Ne már!
Egyet se találtál el.
Mi a kívánságod?
- Holnap ott leszünk a Pokolban, ugye? - Igen.
Írj nekem egy levelet, de ne legyen több tíz szónál!
Levelet?
De tíz szónál több nem lehet. Oké?
Jó.
Vágod, hogy amikor beszélek,
akkor a tarkóddal cseverészek?
A tarkódnak mondtam, hogy jó.
Tényleg?
- Akkor menj előttem! - Jó.
De akkor te fogsz az én tarkómhoz dumálni.
Menj hátrafelé!
De az veszélyes.
Nem tudunk egymás mellett sétálni.
Ez állati!
- Még emészteni kell. - Várj!
- Állj ide! - Oké.
Én erre megyek, te arra. Az asztal körül.
Mit szólsz?
Nagyon jól szórakoznak.
- Igen. - Úgy van.
Csak sétálnak körbe, de piszok jól elvannak.
Menjünk körbe!
Mit szólsz?
Jó lesz. Segíti az emésztést.
Ha elszédülsz, indulj az ellenkező irányba!
- A másik irányba! - Nem arra.
Várj csak!
Hoztad a napszemüvegedet?
Nem.
Nem baj, elveszem a tiédet.
Ne már!
Tudom, hogy itt van.
Mondd meg, mi lesz, ha nem találod meg!
- Itt van vagy nincs? - Mi?
Itt van vagy nincs?
Nem tudom. Atyaég!
Még a végén…
- Ez nagyon komoly. - Az.
Nem tudom. Atyaég!
Még a végén…
Azt hittem, megfojtasz.
- Itt van, nem? - De.
De nem öltél volna meg, ha nincs itt, ugye?
Tetszik a táskád színe.
Kedvelem a pasztellszíneket.
- Igen? - Mint a ruhád, a táskád.
- A pizsamám. - Igen.
Informálódtam rólam, mielőtt idejöttél?
Csak…
Nem is tudom.
Szóval igen.
POKOL
Szia!
- Helló! - Szia!
Szia!
Min-woo fél tőlünk.
A Pokol itt lakó szellemei
elijesztették.
Hagyjuk békén az aranyos Min-woot!
Nem látjátok, mennyire aggódik?
Mindkét jelöltje elment.
Szerintem megoldódnak a dolgok a végén.
De kivel jön össze? Úgy szeretném tudni.
- Nem tudjuk. - Si-eunnal.
Szerintem is.
Jobban összeillenek Si-eunnal.
Won-iknak változtatnia kéne a stratégiáján,
és rám hajtani.
Ez ravasz volt.
Nem is ravaszkodtam.
Mondtam neki, hogy ma finom kaját akarok enni.
- Vagyis a Paradicsomba vágytál. - Megkértem, vigyen el, és beleegyezett.
Reménykedtem, hogy így lesz.
És aztán itt hagyott.
Pedig úgy bíztam benne.
Remek csaj vagy.
- Ez tök jó. - Vicces.
Ha-jeong és én hasonlóak vagyunk?
- Ha-jeong? - Ja.
- Nem. - Teljesen mások.
- Komolyan? - Ja.
Ő egy kicsit…
Mondjuk úgy…
Ő harsányabb.
Te nagyon derűs vagy.
- És én? - Nem vagyok harsány.
Úgy értem…
Ellentmondást nem tűrő. „Dumáljunk!”
- Nemtörődöm vagy. - Igen.
- Fütyülsz mindenre. - Ja.
Tök laza.
- Te meg derűs. - Mert…
Ilyen a hangszínem.
Nem, te kacér vagy.
Méghozzá abszolút kacér.
Nem is vagy tudatában.
Így néztél rám, amikor először találkoztunk.
Így üdvözöltél.
Nem is tudtam megmondani,
hogy flörtölsz velem, vagy csak meg vagy rémülve.
Ilyen képet vágsz, oké?
PARADICSOM LEE GWAN-HEE ÉS CHO MIN-JI
Mi ez? Gyógyszer?
Dörzsöld magadra!
- Harmadszor is. - Ez a harmadik neki?
Igen.
Már az ágynemű is olyan szagú.
A tarkódra is.
Bizsereg.
Mi ez?
Illóolaj.
Értem.
Illatos olaj.
Jó.
Hajnali 2.10 van. Alszunk?
- Jó éjt! - Oké.
Majd felébresztelek.
Halkan gyere be!
Oké.
HETEDIK NAP
KÉT NAP A VÉGSŐ DÖNTÉSIG
Nincs sok idő.
Hány óra? Kész leszünk.
- Nyugi! - Mi van a nadrágodon?
Tessék?
Egy kis smink került hátulra.
- Mi az? - Igaz.
Nem tudom. Ez…
Alapozónak tűnik. Mit csináljak?
- Vadiúj nadrág. - Add ide!
Kiszedem belőle.
- Mi? - Kimossa a nadrágját?
- Atyaég! - Gwan-hee?
Nem gondoltam volna.
Ez a pizsamagatyám. Vedd fel addig!
Vedd fel, és add ide a nadrágodat! Itt leszek.
- Felvetted? - De mi ez?
Lehet, hogy ráültem valamire.
Jól áll neked ez a gatya.
Fejezd be a sminkelést!
Kösz.
Kösz, Gwan-hee.
- Nem jött ki. - Mi?
Nem számít.
- Jól van ez így. - Tehetek rá egy sebtapaszt.
Nem, még hülyébben nézne ki.
De azért köszönöm.
Még sosem láttuk ilyennek
- Gwan-heet. - Nem.
- Kész vagyok. - Ja.
Elállt a szavam.
Ledöbbentem.
Szerintem Gwan-hee Min-jit választotta.
- Belezúgott. - Nagyon…
Belé van esve.
- Ugye? - Igen.
POKOL
Idefelé fogtad a kezem. Most is megfoghatod.
- Fogjad! - Oké.
A hüvelykujjamat.
Bocsi, de az ujjad elég gyenge
- a karodhoz képest. - Az a legnagyobb.
Milyen nagy a csend!
- Felszívódtak? - De jó lenne!
Azt szeretnéd?
Miért? Nincs senki, akit visszatartanál?
- Jaj, fogd be! - Ne dumálj!
Elég!
- Ne beszélj! - Kicsinyesnek hangzott.
- Ne mosolyogj! - Mi?
Tettesd magad!
Szia, hát itt vagy!
Ha-bin!
Szia, haver!
Mit csináltál tegnap?
Lazultam.
- Korán lefeküdtetek? - Igen, fáradtak voltunk.
És milyen volt Min-jivel? Mesélj!
Pont olyan volt, mint ahogy képzeltem.
Pont olyan.
- Azt hiszem, értem. - Csak még
viccesebb és aranyosabb.
Értem.
Mi itt dumálgattunk, aztán lefeküdtünk.
Mit csinált Hye-seon?
Nem tudom.
Nem sokat beszélgettem vele.
- Direkt nem. - Mással se dumált?
Kivel?
Jin-seokkal vagy Min-wooval?
Nem, mind együtt voltunk.
Kíváncsi vagyok rá.
- Hye-seonra. - Te vagy Casanova?
Aggódom érte valamilyen okból.
Mert…
- Érdekes. - Hye-seon? Miért?
- Mi baja van? - Hát nem?
Milyen volt? Kíváncsi vagyok.
- Mit csináltatok? - Mi?
- Étteremben vacsoráztunk… - Ja.
…és sokat beszélgettünk.
Fesztelen volt a hangulat, jókat nevettünk, nagyon jó volt.
- Értem. - Megismertem a foglalkozását,
és megkönnyebbültem.
- Miért? - Hogyhogy?
Szeretem az elkötelezett, céltudatos típust.
Ez az esetem.
A humoros srácok is bejönnek. De fontos az elkötelezettség
és a megalapozott értékrend.
Rájöttem, hogy ő sok szempontból megfelel ezeknek.
- Klassz volt. - Értem.
Néha mondott olyasmit, amitől zavarba jöttem,
de amikor arra kértem, hagyja abba, akkor megtette.
Rögtön abbahagyta,
és ez is nagyon tetszett benne.
- Értem. - Gondoltam, hogy jól kijöttök.
Nem hittem, hogy Min-ji és Gwan-hee között fellobban a szikra,
ezért nem voltam nagyon kíváncsi.
De Min-jinek bejött a srác,
úgyhogy most bizonytalan vagyok.
Meglátjuk, mi lesz.
Kíváncsi vagyok, hogy hatott Min-ji Gwan-heere.
Nem hiszem, hogy mély benyomást tett rá.
- Ha-jeong… - Súlyos tévedés.
Veszélyesebb ellenfél, mint hinnéd.
Lehet, hogy Gwan-hee Min-jit választja, ha a lány kitárulkozik neki.
Gwan-hee azokat kedveli, akik bevallják az érzéseiket.
Olyanra vágyik, aki odaáll elé, és azt mondja: „Kedvellek.”
De én ezt tettem.
- Nem rögtön. - De.
Az elején?
- Mielőtt a Paradicsomba mentünk… - Igen?
…megkérdezte, kivel mennék, és azt mondtam, vele.
Csak az van, hogy te szeretsz viccelődni,
észrevettem a vacsoránál.
Lehet, hogy nem vesz komolyan.
Azt hiszi, csak viccelsz.
De ő is ilyen.
Miért viselkedsz úgy, mint Gwan-hee?
Mert érdekel a srác.
Nem csak ő kíváncsi másokra. Én is az vagyok.
Én is!
Másokkal is szeretnék menni a Paradicsomba.
Ja.
Olyan cukik vagytok.
Nincs mit mesélnem.
Most mi lesz?
Ma a lányok fognak megküzdeni
egy paradicsomi randiért.
Meg kell nyerned!
De én…
Ha nem te leszel az első,
akkor se hagyd, hogy az előtted lévők elvigyék Min-woot!
- Jaj! - Ne már!
Komolyan mondom.
Tök nevetséges!
Miért?
Hajrá, Si-eun!
Nagyon drukkolok Si-eunnak.
Kérlek benneteket, gyertek ki az erdőbe!
- Erdőbe? - Micsoda?
Menjünk!
Gyerünk!
Megint labdákat húznak.
Nagyon kíváncsi vagyok rá.
- Milyen lesz? - Remélem, nem valami veszélyes.
Itt vannak.
Éles küzdelem várható.
Ne nézz rám!
De komolyan, ne nézz!
Nem fogok nevetni.
Miért jössz ki elsőnek, ha nem akarod, hogy nézzünk?
Könyörülj rajtuk, Gyu-ri!
Ne győzd le őket!
- Le fogja. - Hadd nyerjenek mások!
- Igaz. - Minden jót!
Ma a nők állnak ki egymás ellen,
hogy megküzdjenek egy randiért.
A verseny első három helyezettje a helyezés sorrendjében
választhatja ki, hogy kivel megy a Paradicsomba.
A mai játék
kakasviadal lesz.
Kakasviadal?
- Jaj, ne! - Bárki győzhet!
- Remélem, Si-eun nyer. - Én is.
Gyu-rit kell legyőznie.
- Gyu-ri nagyon erős. - Ja.
- Igen. - Ügyes.
A magasabbak hátrányban vannak, nem?
Kiszámíthatatlan.
A sípszó után
megfogjátok az egyik bokátokat, és megtámadjátok egymást!
Aki elengedi a lábát,
vagy leér a földre, az kiesett.
A játék kieséses versenyben zajlik.
Az azonos színű labdát húzó ellenfelek küzdenek egymással.
Yun Ha-jeong az első. Húzz egy labdát!
YUN HA-JEONG: SÁRGA
- Ez meg piros. - Félek.
- Csak ne pirosat húzzak. - Para.
PIROS LABDA CHOI HYE-SEON KIM GYU-RI ELLEN
Ők a liga legjobbjai.
- Mintha ez lenne a döntő. - Ja.
Hajrá, Min-young!
Kék labda.
AN MIN-YOUNG: KÉK
Nem Si-eunt akarom.
KÉK LABDA CHO MIN-JI AN MIN-YOUNG ELLEN
Mi vagyunk az esélytelenek, mi?
SÁRGA LABDA YU SI-EUN YUN HA-JEONG ELLEN
Véged van, Ha-jeong.
Annyi neked!
Nem lehet tudni.
- Ja. - Talán ő a jobb.
Ne feledd, fel is lehet adni.
Ne már, srácok…
A piros labdát húzó játékosok, Kim Gyu-ri és Choi Hye-seon,
lépjetek a körbe!
Már most egymásnak esnek?
- Akár döntőnek is nevezhetjük. - Igen.
Durva lesz.
ÖTÖDIK NAP NŐI DÖNTŐK
Várjunk!
Nagyon erős.
Jaj, ne!
Choi Hye-seon kiesett.
A sípszó után kezdjétek el!
Felkészülni!
Jól csinálják.
Most meditáltok?
- Para. - Hye-seon ijesztő.
Alig kapok levegőt.
Ki…
Most csak kivárnak?
Senki se akarja elkezdeni.
Min-woo, félek.
- Nézd Hye-seon arcát! - Kifáradnak így.
Érezni a feszkót.
Kiráz a hideg.
- Mi? - Tök para.
Nagyon feszültek.
Nem nehezebb csak így állni?
Egy rossz mozdulat…
- Ja. - …és annyi neked.
Bocsi, most jógáztok…
Ez valami jógatábor?
Elindult.
Vigyázz!
Nem szeretném Hye-seont kapni.
- Ellöki. - Ügyes!
- Anyám! - Hye-seon király!
Jól vagy?
Choi Hye-seon a győztes.
Jesszus, Hye-seon!
- Nem semmi. - Uralta a mezőnyt.
- Nagyon jó. - Megnyerte.
Állati, ahogy ellökte…
Magasabb is…
- Hosszú lába van. - Igen.
Ha-jeong, lássuk azt a kungfut!
A második játék.
A sárga labdát húzó játékosok, Ha-jeong és Si-eun,
lépjetek a körbe!
- Hajrá, lányok! - Sok szerencsét!
Minden jót!
- Remélem, Si-eun nyer. - Ja.
Ne add fel, Ha-jeong!
Nem fogom.
Hajrá, Ha-jeong! Erőltesd meg magad!
A sípszó után kezdjétek el!
Felkészülni!
- Fogd a bokád! - Jó vagy.
Jaj, ne!
Ha-jeong egy kis méregzsák!
Gyerünk, lányok!
Jaj, ne!
Itt jön a vadmacska!
Gyerünk, csinálj valamit!
Jaj, ne!
- Vigyázz a kezedre! - Nem szabad!
Kézzel tilos!
Nem szabad használni!
- Vigyázz a kezedre! - Nem szabad!
Nem használhatja. Mi van?
Ez őrület!
Kézzel támad.
Mi a pálya?
Yun Ha-jeong a győztes.
Ha-jeong győzött.
- Neked drukkoltam. - A harmadik játék.
- Nekem? - Igen.
A kék labdát húzó játékosok, Min-young és Min-ji, lépjetek a körbe!
Oké.
Ne bánts!
Bocsi, de mindent beleadok.
A sípszó után kezdjétek el!
Felkészülni!
- Felkészülni! - Bokafogás!
A lábam…
- Nincs kézi tusa! - Oké.
Min-young!
Összeütköztünk!
Jól vagy?
Máris nekimegy.
Ó, jaj!
Vigyázzatok egymásra!
Jaj, ne!
- Elveszíti. - Igen.
Cho Min-ji a győztes.
Bravó, Min-ji!
- Nem szabad elengedni a bokát. - Nem.
- Min-ji ügyes volt. - Igen.
- Egész végig fogta. - Igen.
Min-ji eszméletlen!
- Megint megy a Paradicsomba! - Ügyes volt.
Igen.
Az utolsó körben három játékos küzd egymással.
Choi Hye-seon, Yun Ha-jeong és Cho Min-ji.
És kezdődik az utolsó kör.
Várjunk! Hye-seon, Ha-jeong és Min-ji?
- Gwan-hee… - Gwan-hee a tét.
- Igen. - Ja.
Hát ez csúcs!
Tudtam.
Én vagyok a meccs tétje.
„A Lee Gwan-hee-futam.”
Ja. A nagy futam.
Mindegy, ki győz, én mindenképp megyek a Paradicsomba.
Vagyis máris elkezdek csomagolni az útra.
- Hajrá, Ha-jeong! - Hye-seon!
- Gyerünk! - Istenien néztél ki.
Hye-seon tekintete félelmetes.
Nézz rá!
Harcos vér folyik az ereiben.
Szeretnék a Paradicsomba menni Gwan-heevel.
Attól féltem, ha veszítek Min-ji ellen, ő viszi Gwan-heet.
Tudtam, hogy őt kell legyőznöm.
Gwan-heet néztem ki először,
de úgy tűnt, Hye-seon is szeretne a Paradicsomba menni vele.
Eltökéltem magamban, hogy legyőzöm Hye-seont.
De olyan erősnek tűnt, hogy elkezdtem kételkedni a sikerben.
Szerettem volna Gwan-heevel menni, mivel tetszik,
de Hye-seon nagyon ijesztőnek tűnt,
ezért gondoltam, előbb Min-jit kéne kiiktatni.
A Lee Gwan-hee-futam.
Semmi gond, Min-ji.
- Ne izgulj! - Nem izgulok.
Nem? Bocsi.
Menni fog.
Nézni sem bírom.
Ideges vagyok.
A sípszó után kezdjétek el!
Felkészülni!
Úgy izgulok.
- Nagyon izgulok. - Igen?
Azta! Tök para.
Gwan-hee bazsalyog.
Három gyönyörű nő is őt akarja, érte küzdenek.
Biztos baromi boldog.
El tudom képzelni.
- Fényezik az egóját. - Ja.
Anyám! Hye-seon tekintete vad.
Nézd az arcát!
Az a tekintet…
Ha-jeongot ejtsem ki?
Félelmetes.
Mindketten rám vadásztok.
Kiráz a hideg.
Ha elnyújtják, fárasztó lesz.
Leszívja az energiát.
Ne menjünk közelebb?
Tegyünk két lépést egymás felé!
Kettőt. Egy, kettő!
Senki sem lépett ki.
- Menj vissza! - Gyerünk!
Ne törődj velük! Csinálj, amit akarsz!
Van idő.
És elindult.
A harcos beindult!
Ne, Ha-jeong…
A feliratot fordította: Hegyi Júlia