ПЕКЛО ДЛЯ САМОТНІХ
Людина, з якою я хотів би
вирушити в Рай…
Чхо Мін Чжи.
-Я ж казав. -Я знав, що він обере Мін Чжи.
-Чін Кьон, ти мала здогадатися. -Саме так.
Твоя правда.
На секунду я забула, з ким ми маємо справу.
Просто вилетіло з голови.
-Це ж Гван Хі. -Так, це він.
Він ще не був із нею там.
-Це Гван Хі. -Йому це треба.
-Так. -Вибачте. Я думала, це інший Гван Хі.
Але це Лі Гван Хі.
Лі Гван Хі обрав
Чхо Мін Чжи.
Так і знала!
Чхо Мін Чжи, візьми Лі Гван Хі за руку.
-І вирушайте до Раю. -Розважся!
-Повеселіться там. -Я поговорю з ним досхочу.
І розпитаю про професію й вік.
Хе Сон змогла зобразити посмішку.
Гадаю, він міг позбутися почуттів до Хе Сон.
-Хто? Гван Хі? -Так.
-О боже. -Бідна Ха Чжон.
-Це нормальна реакція. -Точно.
Упевнений, вони обидві розчаровані.
Куди йти?
Ходімо.
Дякую.
Ходімо.
Боже!
Уперед.
-Нам треба триматися за руки? -Так, давай.
Тримайся за великий палець.
Великий палець? Гаразд.
Ти не очікувала, що підеш зі мною, так?
Ні, гадки не мала.
Це почала Хе Сон, вирушивши до Раю з Вон Іком.
Тож я просто відплатив їй тією ж монетою.
Гадаю, ця подорож у Рай розставить усе на свої місця
між мною і Мін Чжи, так само як із Хе Сон.
Чи інший учасник колись зустрічався із такою кількістю дівчат?
-Вражаюче. -Але він не шкодує.
-Так. -Жодного каяття.
-Насолодився кожною хвилиною. -Не бачу каяття.
Наступний — Пак Мін Гю, який посів друге місце.
Людина, з якою я хотів би вирушити в Рай…
Мабуть, обере Гю Рі.
Чекайте. Можливо, не її.
Кім Гю Рі.
Так, авжеж.
Кім Гю Рі.
-Побачимося. -Кім Гю Рі…
-Розважся. -Візьми Пака Мін Гю за руку
і вирушайте до Раю.
Це цікаво.
Шкода, що я не можу потусити з вами усіма.
-Не кажи так. -Вибач.
Це називається дилемою щастя.
Бувайте.
-Бувай. -Побачимося.
Усе ще більше ускладнилося.
Дозволь взяти тебе за руку.
Ходімо.
Іди обережно.
Можна взяти за іншу руку?
Вибач.
Я дуже хотів прийти першим.
Вибач, що не вийшло.
Це практично те саме.
Так, з умовою, що я міг тебе обрати.
Частина мене хотіла поговорити з Мін У.
Тож я трохи шкодувала, що цього разу не можу лишитися.
Останній — Вон Ік, який посів третє місце.
Сон Вон Іку, обери людину, з якою ти хотів би піти на побачення до Раю.
Це Вон Ік.
-Це важливе рішення. -Так.
Він однозначно обере тебе, оскільки Мін У тут. Якби його не було…
Не знаю.
Є малий шанс,
але оскільки Мін У тут, він обере тебе.
Я так нервую.
Аж серце болить.
Людина, з якою я хотів би вирушити в Рай…
Можливо, він обере її.
Ю Сі Ин.
-Так. -Так і знала.
-У нього немає іншого вибору. -Так.
-Їм завжди не щастить із часом. -О боже.
Сон Вон Ік обрав Ю Сі Ин.
Ю Сі Ин.
Ю Сі Ин, візьми Сон Вон Іка за руку і вирушайте до Раю.
Спробуй добре провести час.
Гаразд. Спробую.
-Поговоримо завтра. -Добре.
Тепер вся кімната твоя, тож виспись.
Цього разу без сюрпризів.
Жодних.
Я сподівався, що лишиться або Гю Рі, або Сі Ин.
Знаєте що? Він — чоловіча версія Чхо Мін Чжи.
Облиш.
Чін Кьон, не став усе на одну людину.
-Годі. Це не заборонено. -Вибачте.
-Він звичайна людина. -Я надто засмутилася.
Ти взагалі очікувала, що двічі підеш зі мною в Рай?
-Так? -Аж ніяк.
-І не кажи. А вчора… -Так.
Ми би не змогли піти, навіть якби ти посіла перше місце.
Боже, це просто…
Але це найкраще для Вон Іка.
-Твоя правда. -Безумовно.
Хай там як, Мін У має почуття як до Сі Ин, так і до Гю Рі.
-Але вони обидві пішли. -Так.
Від Мін У ми сьогодні й звуку не почуємо.
Цей раунд у Пеклі для нього дуже серйозний.
-Так. -Точно.
Погода надзвичайна.
-Не те слово. -Так.
Що?
Після того, що ти вчора зробив…
Ти про що?
Боже.
-Що? -Що?
Я вже й не знаю.
Про що?
Ти причепа.
-Ні, це ти причепа. -Чого б це?
-Я вчора погано про тебе говорила. -Справді? Що ти сказала?
Я висловила свої почуття, як ти сказав, та зараз ти кажеш, що не слід.
Це так розчаровує.
Що? Коли це я…
Боже.
-Я не це мав на увазі. -Гаразд.
Та годі!
Що?
Що таке? Що я зробив?
Що відбувається?
-Думаю, Мін Йон теж йому до вподоби. -Так.
Так.
Годі дутися.
Я не дуюся.
Дуєшся.
-Я? -Так.
-Чесно, ні. -Серйозно?
На що мені дутися?
Не знаю.
Годі казати, що не знаєш.
Що тебе турбує?
-Нічого. -То що таке?
Тоді помиримося.
Ми вже це зробили.
Я не засмучений абощо.
Я мав на увазі, що було б добре, якби ми поговорили з багатьма.
-Тому сказав тобі так і зробити. -Ясно.
-Так. -Зрозуміло.
Мене ніхто не цікавить.
Крім тебе.
Усі про тебе говорять.
-Про мене? -Так.
Вони всі твої шанувальники.
-Справді? -Так.
Вони всі мене просвітили.
Добре. Тобі це було треба.
Як це?
Чому?
Ти була така розгублена на початку.
Не була!
-Я постійно… -Ти так казала.
Я постійно казала тобі.
Тепер я поговорю з усіма.
Ну то добре. Уперед.
Роби що хочеш. Подивимося, що вийде.
Я поговорю з усіма.
Починай прямо зараз.
Гаразд. Так і зроблю.
Беру свої слова назад.
Проводь час лише зі мною.
Годі. Не будь таким.
Що я зробив?
Знову починається.
Я вдаю неприступність.
Не грай у дивні ігри.
-Що в ній дивного? -Вона дивна.
Це корисна гра.
Ні.
Мін Йон здається більш зібраною.
-Вона мила. -Так.
-Хочу піти з тобою в подорож. -Так. Я теж.
-Могли б піти, якби я сьогодні виграв. -І не кажи.
Я міг би обрати не тебе.
Я піду.
Гаразд. Вибач.
Серйозно, годі казати такі речі.
Що якби я тебе не обрав?
-Якби ти мене не обрав? -Так.
Я би сказала: «Йому кінець.
Що з ним не так?
Серйозно, що з ним не так?»
Ти так дратуєш.
У мене з тобою стосунки любові-ненависті.
-Любові-ненависті? -Так.
Боже, Мін Йон.
Мін Йон нарешті починає більш прямолінійно висловлювати почуття.
Раніше вона постійно ходила коло та навколо.
Та зараз дуже ясно висловлюється.
-Тепер ситуація змінилася. -Так.
-Згоден. -Твоя правда.
До цього Чин Сок був розгублений.
Тепер Мін Йон не знає, що робити.
Після тієї помилки з голосуванням цукерками…
-Вона відповідає за наслідки. -Так.
Я помітив приємну симпатію
між Чин Соком і Мін Чжи, коли вони разом.
Але він також насолоджується часом
-із Мін Йон. -Так.
-Думаю, це його заплутує. -Так.
Може, це тому, що вона була його перша.
-Ви так не думаєте? -Так.
-Згоден.
РАЙ ЛІ ГВАН ХІ Й ЧХО МІН ЧЖИ
Смачного.
Це сир рикота?
Дивно їсти смачну їжу після такої довгої перерви.
Не те слово.
Треба звикати.
Взагалі-то не треба.
Інакше затужимо, коли повернемося в Пекло.
Так.
Через цю їжу я…
Ти щасливий?
Через неї я думаю про Чин Сока і Ха Біна.
Мило, що ти про них думаєш.
Я за них хвилююся.
Зрозуміло.
У нашій кімнаті лишилася лише одна дівчина. Як я вчора.
Хто лишилася сьогодні?
-Хе Сон. -Ясно.
Ми ще ніколи не спали втрьох.
У мій перший і другий день я одразу вирушив у Рай.
-Та не міг як слід їсти. -Зрозуміло.
Але цього разу по-іншому.
Це коли ти був із Ха Чжон?
Це було з Хе Сон.
-З Хе Сон? -Так.
Зрозуміло.
А потім із Ха Чжон?
-Так. -Ясно.
Їжа сьогодні смачніша, так?
Так. Безперечно.
Гадаю, сьогодні я можу багато з'їсти.
То давай наїмося.
До речі, в тебе немає до мене запитань?
Я вже знаю.
Що? Нічого ти не знаєш.
Ти помиляєшся. Про що б ти не думав, ти помиляєшся.
-Запитай. -Тобі 27, так?
Двадцять сім.
Ні.
Тоді 26?
-Тобі 26? -Так.
-Рік Тигра. -Чекай, тоді…
Отже,1998 рік. Коли твій день народження?
Що?
Чекай. Ти народився у 1998 році?
Ну, я…
Не знаю.
Ти про що?
Коли ти народився?
-У якому місяці ти народилася? -У квітні.
Якого числа?
Двадцятого квітня.
-Двадцятого квітня? -Так.
Зрозуміло. Я теж народився в квітні.
У квітні 1998 року?
Так?
Мій день народження — 29 квітня.
Отже, я старша за тебе.
Агов. Ану принеси мені води.
Він народився у 1988 р.
На скільки я виглядаю?
Ти сказав, ми однолітки.
-Не казав. -Я думала, ти народився в 1998 році.
-Я лише сказав, що в квітні. -Справді?
Так.
Чекай. Ти народився в 1999 році?
Тільки не кажи, що в 2000.
Будь ласка, тільки не кажи.
Це не так, правда?
Чи в 2000?
Чекай, ну не в 2003, правда?
-Ти серйозно? -Ні.
Це сміховинно.
Я народився 29 квітня 1988 року.
Боже! Ой, вибач.
-Серйозно? -Так.
Але ти не виглядаєш на цей вік.
Серйозно?
-Так. -Ясно.
Цікаво.
Вгадай мою роботу.
-Професійний бігун? -Баскетболіст.
Я серйозно.
Ну, насправді я…
Професійний спортсмен. Граю в баскетбол.
Тож я мала рацію.
Так.
-Я граю в баскетбол. -Інакше й не подумаєш.
Ти можеш бути тільки баскетболістом.
Тобі настільки не підходить ніщо інше.
Нічого, крім баскетболу?
Це все, що спало мені на думку.
Ясно. То ти баскетболіст?
-Серйозно? -Так.
Ти почервонів.
-Так, гадаю, я напився. -Ти…
Я сам це спустошив.
Я п'яний, тож, прошу, пробач, якщо скажу щось гидке.
Ти мав би казати приємні речі гарним людям.
Я казав, що твоє вбрання сьогодні було не дуже поганим.
Але «не дуже погано» не те саме, що «гарно».
У моєму словнику це означає «пречудово».
-Справді? -Так.
Я розпитував про тебе деяких хлопців:
«То, як гадаєте, ким зацікавлена Мін Чжи?»
І що вони сказали?
Двоє сказали про Чин Сока.
Я повірив їхнім словам.
Ясно.
Але, думаю, коли люди щось припускають, вони завжди помиляються.
Хіба тебе не турбувало б, якщо хтось казав тобі про твої почуття,
коли ти сам ще навіть не знаєш?
Але, впевнений, тебе теж цікавлять мої думки.
Не лише мої, а й Мін У.
Ні. Найбільше мене цікавлять мої почуття, і я хочу добре провести тут час.
Тож мені треба більше ніж кілька днів на вирішення.
Почуття змінюються залежно від того, хто приходить
і йде, як проводиш із ними час.
-Безперечно. -Тож так…
Гадаю, так я все з'ясовую і звужую свій вибір.
Тож…
Я тобі все проясню.
Давай розважимося.
Сьогодні
не очікуй, що спатимеш.
-Справді? -Так.
Підемо?
-Авжеж. Ти вже поїла? -Так.
Пошкодуєш, якщо не спробуєш піцу.
«Підемо»?
Господи. Спостерігати за цим стає все більше бентежно.
Мін Чжи надзвичайно прямолінійна.
Гван Хі ходить у Рай
-із тріо 1998 року. -«Тріо 1998 року»?
Хе Сон, Ха Чжон і Мін Чжи.
-Вони всі 1998 року? -Так.
Може, його ідеал народжений у 1998 році.
Здається, Гван Хі трохи більш стриманий із Мін Чжи.
Коли він сказав, що може сказати щось гидке, через те що п'яний,
я замислився, які гидкі речі він може сказати.
Але з нею він досить ретельно добирав слова.
Тому я подумав, що він до всіх ставиться по-різному.
Так. Із Хе Сон він інший.
-Точно. -І з Ха Чжон теж.
Він з усіма інший.
РАЙ СОН ВОН ІК І Ю СІ ИН
Буду з тобою повністю чесним.
Гаразд.
Я дуже хотів фінішувати у першій трійці
і хотів перегнати одну конкретну людину.
Кого?
Мін У.
О ні.
Він виокремив Мін У.
Ми з Мін У завжди не збігаємося за часом.
Коли б ми не мали шанс поговорити наодинці,
завжди виходило так, що більшість часу я проводила з тобою.
Тож я так і не мала змогу поговорити з кимось іншим.
Сьогодні Мін У просив поговорити зі мною одразу після.
Так.
Тож я пішла трохи з ним поговорити,
але ми не встигли і мали повертатися.
Тож ми так і не мали змоги нормально поговорити.
Завжди невдалий час.
Я не навмисно шукаю розмови з тобою,
коли ти збираєшся поговорити з кимось іншим.
Я знаю.
Я не намагаюся тебе утримати.
-Я знаю. -Я просто хотів поговорити з тобою.
І сьогодні
я міг би прийти в Рай з кимось іншим.
Але я просто хотів провести час із тобою…
тут, у Раю.
-Бо вона йому подобається. -Так він почувається.
-Так. -Це правда.
-Це не його вина. -Так.
Але наразі так і здається.
Це зовсім не його вина.
Що ж, у будь-якому разі,
якщо матимеш нагоду вирішити проблему з часом,
мабуть, ти б захотіла
поговорити з ним як слід хоч раз, так?
Хоча зажди.
Знаєш, беру це запитання назад.
Гадаю, буде краще,
якщо я не почую відповіді на це запитання.
І, можливо, буде краще й тобі не відповідати.
З іншого боку,
якщо бути абсолютно егоїстичним і чесним із тобою,
я радий, що ви двоє постійно не збігалися за часом.
Лишилося не так уже багато днів, але я сподіваюся, що так буде й надалі.
-Він чесний. -Так.
Так, він просто чесний.
-Ти достатньо поїла? -Так.
-То ходімо нагору. -Гаразд.
Здається, Сі Ин справді погано вміє ховати почуття.
-Так. -Усе видно.
-Так. -У неї такий серйозний вираз обличчя.
Так. Вон Іку доведеться нелегко.
РАЙ ПАК МІН ГЮ І КІМ ГЮ РІ
-Гарно, скажи? -Так.
Боже. Це не просто фуршет.
Що це все таке?
-Ікра. -Лише поглянь.
Будьмо.
-Смачно? -Так.
Ти думала, що я оберу тебе?
Я не була абсолютно впевнена.
Була трохи скептична.
Чому ти була скептична?
Я ходила в Рай з Мін У.
Мені це було цікаво.
Ти ніколи не говорила, чому обрала Мін У,
тож мені було цікаво, чи те, що я сказав, було правдою.
Ти хотіла краще його пізнати?
-Я хотіла як слід із ним поговорити. -Це повністю зрозуміло.
-Мені… -Так?
Мені він був цікавий.
Знаєш, Мін У не дуже багато говорить. Ось чому.
За кого ти вболівала під час змагання?
-Під час змагання? -Так.
Не впевнена.
-Значить, не за нього. -Бідний Мін Гю.
Ти не впевнена?
Ось чому я не фінішував першим.
Я би прибіг першим, якби ти вболівала за мене.
Ось чому я не посів перше місце.
Я тішуся, що я з тобою в Раю.
-Справді? -Так, я серйозно.
Також я задоволений, що дотримав обіцянки.
-Так. -Хоча я не посів перше місце.
ДВА ДНІ ТОМУ
Я обіцяю, що знайду для нас ще один шанс потрапити в Рай.
Я знаю, ти була не першою особою, з якою я пішов у Рай,
але хочу, щоб ти стала останньою.
Після нашої розмови я подумав:
«Треба обрати Гю Рі».
Це була моя перша думка.
Справді?
Коли я на побаченні з Мін Гю,
я не повністю впевнена, що відчуваю хвилювання.
Перебування в Раю з Мін Гю дуже розслаблює.
Та коли я пішла до Раю з Мін У,
було незручно, та все одно добре.
ПЕКЛО
Агов, це рагу з соєвої пасти.
Здається, вони нарешті пішли.
-Це можна робити руками. -Хіба це тебе не хвилює?
-Їхній від'їзд? -Так.
Авжеж, хвилює.
Яка пара хвилює тебе найбільше?
Чому ти постійно питаєш, яка?
-Вони обидві пішли. -Точно.
Упевнена, його хвилюють обидві.
Мін У через це не спатиме всю ніч.
Врешті виглядатиме, як зомбі.
Зомбі?
Мін Гю досить часто у Раю.
-Твоя правда. -Безперечно.
-Мін Гю втомиться, коли повернеться. -Точно.
Але вона йому подобається, тож…
-Так. -Годі.
Тут Мін У.
Що?
Це була найбільша реакція, яку ми від тебе бачили.
-Так. -Абсолютно.
Що більше заперечуєш, то правдивіше.
Це весело.
То даси нам співвідношення?
-Почуттів. -Дайте йому поїсти.
Наполовину?
Скажу, коли поїм.
Мін У, поїмо і ходімо всередину.
-Мабуть, так. -Ні.
-Я тебе захищу. -Оце вже ні.
Тоді поговоримо в його кімнаті.
Пошепчімо в його вухо, поки він не засне.
«Яке співвідношення? До кого ти схиляєшся?»
Але ми теж хочемо дізнатися відповідь на запитання Ха Чжон.
-Так. -Авжеж.
-Співвідношення Сі Ин і Гю Рі. -Так, мені дуже цікаво.
Чи не здається, що у Гю Рі зараз більше відсотків?
-Може, 64? -Так.
Так.
Думаю, подорож у Рай із Гю Рі
мала на нього величезний вплив.
-Він повністю в неї закохався. -Безумовно.
Її голос такий заспокійливий.
-Вона підморгує, як лань. -Так.
Вона так не підморгує.
Це радше…
Можеш ще раз показати?
Ось так вона робить.
-У тебе просто сонний вигляд. -Ні.
-Але… -Це туманний погляд.
Спочатку здавалося, що Мін У дистанціювався від неї,
але вже ні.
-Твоя правда. -Згодна.
РАЙ ЛІ ГВАН ХІ Й ЧХО МІН ЧЖИ
Я в захваті!
Я так схвильована.
Може, перевдягнемося в щось зручне?
У мене є тільки піжама.
Може, трохи пізніше.
-Пізніше? -Так, як поїмо.
Можна і піжами вдягнути.
Але я хочу і далі гарно виглядати.
-І… -Ти весь день більше ніж гарна.
Що це?
-Раніше були білими. -Вгадай, де квітка.
Ось.
«Вгадай, де квітка»? У неї вдалі гостроти.
Боже. Треба записувати.
-Тільки Мін Чжи здатна таке утнути. -Запишемо це.
Давай роздивимося.
Це було моє місце, коли я сюди приходив.
Твоє місце?
Щоразу, як приходив?
-Так, я… -Хочу це місце.
Можеш покласти туди мої речі?
Так, мем.
Як забажаєте.
-Куди це покласти? Сюди? -Так. Сюди.
Я зараз така щаслива!
Дивися. Давай з'їмо.
Будь ласка, помий їх.
Він їх миє.
Без жодних слів.
Він не з тих, хто просто робить, що скажуть.
-Це точно. -Абсолютно.
Уявіть, якби це була Ха Чжон.
-«Помий сама». -«Сама зроби».
Вона б зиркнула на нього і помила.
-Так. -Однозначно.
Він би сказав їй зробити це самій.
Домашні капці…
-Будеш перевдягатися? -Так.
Тоді переодягнись отут. Я піду туди.
Є ще одна ванна…
-І вдягни ці капці. -Дякую.
Ти помив фрукти?
-Вони вже були помиті, так? -Ти сказала помити.
-Ти їх справді помив? -Так.
Іди й обери, який хочеш.
-Її піжама… -Це її піжама?
-Що? -Вона хоче бути гарною.
Гола спина допоможе їй заснути.
-Треба записати. -У неї гола спина?
Де продають такі піжами?
Ось, спробуй капіталізм на смак.
Тоді спробую це.
-Що ти їси? -Вишню.
-Слухай, дай мені кісточку. -Ні.
-Виплюнь сюди. -Гаразд.
-Він такий милий. -Боже.
Боже.
Я не знав, що він такий дбайливий.
-Його характер знову змінюється. -Серйозно.
Смачно.
Так.
Не знаю точно, що за вино, але смачне.
Зрозуміло.
Сьогодні
я добре проведу час, перш ніж лягти.
-Що ти робиш? -Я насолоджуся часом, перш ніж ляжу.
У тебе, мабуть, є певний типаж, так?
Я думала, тобі до вподоби сильні й незалежні жінки.
Мій ідеальний типаж —
дівчина з великими очима, мила й ласкава.
Такий типаж у мене десять років.
Великі очі…
Хтось милий і ласкавий.
Це я.
У тебе паморочиться голова?
Безперечно.
Треба віднайти рівновагу.
Це я.
Дякую.
Тож це мій типаж.
І…
Що є, те є.
Хай там як, я вважаю, що перші враження мають велике значення.
-Ясно. -Але я стурбований.
Бо справив на тебе погане враження при першій зустрічі.
Чесно кажучи, коли ми з тобою говорили,
перше враження не було поганим.
Було радше таким: «Цей хлопець міг би бути цікавим,
та він не дружелюбний до мене».
Я була трохи ображена
і думала, як шкода, бо ти здавався цікавим.
Що ж, у будь-якому разі…
Почали ми кепсько,
але я радий…
що все врешті вийшло. От що я відчуваю.
Гадаю, я майже готовий прийняти рішення.
Думаєш, ти знатимеш за кілька днів?
Так, авжеж.
Хочеш дізнатися, що я відчуваю?
Мені не так були цікаві твій вік і професія,
бо більше я цікавився твоїми почуттями.
Якщо чесно, якби мені дуже сподобався Чин Сок,
на все інше мені було б усе одно.
Мабуть, я би сказала собі: «Розворушімо все трішки».
-Серйозно. -Ясно.
Так.
-Гаразд, тоді… -Так?
Навіть якщо очевидно,
що людина, яка тобі подобається, захоплена кимось іншим…
-Це неважливо. -Ні?
Ні. Тобто…
Я просто відчуваю,
що можу залишитися з людиною, яка мені подобається, якщо надалі намагатимуся.
Бо ти така впевнена?
Хоча я згоден.
Якщо мені хтось подобається, і я вирішую завоювати цю людину,
думаю, в мене є все необхідне, щоб змусити її передумати,
навіть якщо її приваблює хтось інший.
Але коли я говорю з тобою…
Так?
Твої слова мене часто сполохують.
-Мої? -Бо в цьому сенсі ми такі схожі.
Зрозуміло.
-Вони справді схожі. -Так.
Вони наші топ-гравці.
-Так. -Вони підхожі.
-Гідні державного рівня. -Так.
-Уперед, їж. -Гаразд.
Спробуй.
Я зараз така щаслива.
Так довго не пила каву з льодом.
Хіба не лише два дні?
Неважливо.
-Спробуй оце. -Що? О, дякую.
Треба було попросити більше виделок.
Цікаво, що це.
-Хто? -Спробуй.
-Це арахіс. -Арахіс?
-Я люблю горіхи. -Можеш усі з'їсти.
Дуже смачно, так?
-Прекрасно. -Неперевершено.
Коли я сказала тобі, що хочу поговорити?
Учора?
Учора? Гадаю, так.
Ми так довго говорили вчора вдень.
-Так. -А сьогодні ми тут, у Раю…
Якоюсь мірою це все завдяки тобі.
-Бо ти зробила перший крок. -Так.
Думаю, завдяки цьому я захотів тебе обрати.
То будь до мене добрим.
-Тож… -Куди ти дивишся?
-Боже. -Це дійсно треба записати.
«Куди ти дивишся?» і «Вгадай, де квітка».
Її дотепи мене просто вражають.
У мене теж голова паморочиться.
Так, аналогічно.
Куди ти дивишся?
Тож, хай там як…
Що? З ким ти говориш?
Так. Хай там як…
Тепер, коли ми тут…
Оскільки ти зробила перший великий крок,
відтепер я нічого подібного не очікуватиму.
Я не очікуватиму, що ти почнеш зі мною розмову
чи будеш першою, хто висловить до мене свої почуття.
Гадаю, я шукатиму тебе раніше за тебе.
Думаю, це тому, що я відчуваю,
що маю більше старатися через докладені тобою зусилля.
Було б добре, якби ти була тут від початку.
-Я? -Так.
Якби ти була тут від початку,
гадаю, все би склалося краще, незважаючи на те, коли ми потрапили в Рай.
Просто це мене здивувало.
Прийдеш подивитися, як я граю, якщо я запрошу тебе на гру?
Авжеж.
Я піду туди, шикарно виглядатиму,
і ти будеш так пишатися, що розпливешся в посмішці.
Серйозно? Так і зробиш?
Ти, мабуть, не любиш програвати, так?
Терпіти не можу.
Справді? Отже, ти й своїй дівчині не програєш?
Я роблю виключення для людей, яких люблю і про яких дбаю.
Мені дуже важлива моя робота.
Тож, крім роботи й дівчини,
я не маю інших інтересів.
Тому, коли зустрічаюсь із кимось, дуже намагаюся не виснажувати її.
Найгірший вид стресу пов'язаний з друзями протилежної статі
й алкоголем.
Я завжди міркував,
що ніколи не буду засмучувати дівчину цими речами,
бо теж не люблю перейматися через це.
Я би сам не хотів такого стресу, тож у цьому сенсі стараюся дужче.
Тож…
Зненацька все так посерйознішало.
-Тож оскільки я… -Розумію.
Відколи я встановив ці правила,
гадаю, іншій людині стає зрозуміліше,
що я за людина.
Ти єдина, кому я це розповів.
-Щоб так добре мене пізнати… -Я єдина?
-Зазвичай у мене пішли б роки. -Справді?
На те, щоб відкритися і отак говорити.
То ти почуваєшся, наче знаєш мене роками.
Так, є таке відчуття.
То так ти почуваєшся.
Вона завоювала його за два дні.
-І не кажи. -Два дні.
-Він ніколи так серйозно не говорив. -Так.
Вони зблизилися.
-І так раптово… -Не те слово.
Пам'ятаєте…
-Коли Гван Хі сказав: «Вона, вона і вона»? -Так.
Тоді він сказав, що думав, хтось до нього підійде, якщо він так зробить.
-Так. -Певно, так і було.
Він чекав на когось такого.
-Згодна. -Лише погляньте на них.
Думаю, найбільша причина, чому Гван Хі і Мін Чжи так добре зійшлися,
в тому, що вони на одній хвилі.
Коли я їх слухав, я зрозумів, що вони не просто фліртують.
Вони на тому етапі, коли говорять,
якими чудовими могли б бути хлопцем і дівчиною.
Це мене здивувало.
Сподіваюся, вони і далі ладнатимуть.
Серйозно.
Але Хе Сон…
-Так? -Усе одно було б весело.
-Але якщо… -Не забудьте Ха Чжон.
Точно.
ПЕКЛО
Гван Хі постійно говорить: «Думаю, я прийму рішення завтра.
Я знатиму завтра чи післязавтра».
Але, сказавши все це, він досі не визначився.
Отакий вже Гван Хі.
-Так. -Так.
«Отакий вже Гван Хі».
Сподіваюся, він повернеться до мене.
Так.
-Він їй так подобається? -Досі?
Це так.
Вона казала це раніше.
-Так. -Точно.
Сподіваюся, він повернеться.
«Повернеться до Ха Чжон». Якось так.
Іде Хе Сон.
Іди сюди.
Уже майже все.
Озираюся назад і не можу не думати…
Постійно думаю, чи погано до нього ставилася.
Ні, аж ніяк.
Я теж бачу, що він коливається.
Думаю, він просто розгублений.
Дехто справляє гарне враження, бо милий.
Він сказав, що ми лишили різні враження.
Так.
Є люди, з якими весь час сваришся,
але все одно до них тягне, навіть якщо ви не сумісні.
Думаю, Мін Чжи може завоювати серце Гван Хі. Вона перша наблизилася до нього.
Вона не його типаж.
-Та завдяки цьому він може відкритися. -Безумовно.
Цікаво. Знаєте що?
Ви знаєте, що я потрапила сюди на третій день.
Коли я побачила її поряд із Гван Хі, подумала,
що, можливо, йому подобаються яскраві й життєрадісні.
Це одразу спало на думку.
Хтось енергійний.
Як та, хто може взяти ініціативу?
Так, щось таке.
Мін Чжи справді мила й чарівна,
та я не впевнена, що це їй притаманно.
Гадаю, подорож у Рай в найперший день
справила великий вплив на визначення курсу.
Я теж так думаю.
Якщо чесно, я не надто хвилювалася щодо Мін Чжи.
Я відчувала, що порівняно з Мін Чжи
я побудувала добрі взаємини з Гван Хі протягом довшого часу.
Також я думала, що певною мірою краще відповідаю його типажу.
Гван Хі дивовижний.
Він щойно зненацька повернувся.
Пам'ятаєте, що відбувалося в домівці дівчат?
Було божевілля.
-Вони сердилися. -Його спалили.
Просто спалили вщент на стовпі.
-Це було несправжнє вогнище. -Він що, фенікс?
Постав, наче троянда з попелу.
Він повернувся до життя.
Можемо поговорити, поки тут гуляємо?
Давай.
РАЙ ЛІ ГВАН ХІ Й ЧХО МІН ЧЖИ
Пройдемося номером.
Це буде гарна прогулянка.
Тут можна навіть побігати.
Думаю, це допомагає мені перетравити їжу.
-Може, після 50 кіл. -Після 50 кіл?
Гадаю, навіть п'ять кіл допоможуть.
Вони справді обходять номер? Як на прогулянці?
Де ти зазвичай відпочиваєш?
У Йоідо є таке чудове місце, де готують
-курячі ніжки. -Ясно.
-Часто туди ходжу. -Пригостиш мене?
Якщо приїдеш у Йоідо.
-Там багато смачної їжі, так? -Так.
Хіба Йоідо чимось не знамените?
Наприклад? Чхо Мін Чжи?
-Твій рівень впевненості… -Що?
Я наче в дзеркало дивлюся.
То ти готова виконати моє бажання?
Отже, якщо я виграю…
-Ти маєш виконати моє бажання. -Гаразд.
Якщо виграєш ти, я виконаю твоє.
Добре.
Усе неправильно.
Що? Не може бути.
-Усе. -Годі брехати.
Ти нічого не вгадала.
Яке в тебе бажання?
-Ми завтра повернемося в Пекло, так? -Так.
Хочу, щоб ти написала мені лист до десяти слів.
Лист?
Але є обмеження в десять слів. Це можна зробити, так?
Авжеж.
Ти знаєш, що я говорю з тобою так,
наче в тебе очі на потилиці?
Я сказала «авжеж» твоїй потилиці.
Справді?
-Ну, то продовжуй. -Добре.
Але чи не будеш ти говорити з моєю потилицею?
То, може, ти підеш спиною вперед, отак?
Але це небезпечно.
Тут ніяк не пройдеш пліч-о-пліч.
Це кумедно.
-Але краще так зробити, еге? -Зачекай.
-Стань отам. -Добре.
Ти там, я тут. Ходитимемо колами.
Що думаєш?
Вони так веселяться.
-Так. -Це точно.
Просто ходять навкруги столу, але відриваються на повну.
Ходитимемо колами.
Що думаєш?
Добре. Це допоможе нам перетравити їжу.
Якщо запаморочиться, йди в протилежному напрямку.
-Іди в іншому напрямку. -Чекай, це не те.
Постривай.
Ти взяв сонячні окуляри?
Ні.
Нічого. Я візьму твої.
Ні, серйозно.
Я знаю, вони там.
Просто скажи, що станеться, якщо вони не тут.
-Вони тут чи ні? -Що?
Вони там чи ні?
Не знаю. Боже!
Ти зараз…
-Ці двоє не жартують. -Безперечно.
Не знаю. Боже!
Ти зараз…
Я думала, ти мене задушиш.
-Вони там, правда? -Так.
Але ти б не вбив мене, якби їх тут не було, так?
Гарний колір у твоєї сумочки.
Мені подобаються такі пастельні кольори.
-Справді? -Як у твого одягу і сумочки.
-І моєї піжами. -Так.
Ти щось з'ясовувала про мене, перш ніж прийти сюди?
Я просто…
Я? Не знаю.
Точно з'ясовувала.
ПЕКЛО
Привіт.
-Привіт. -Привіт.
Привіт.
Ми налякали Мін У.
Думаю, привиди, які живуть в Пеклі,
його відлякали.
Дамо нашому милому Мін У спокій, гаразд?
Не бачите, який він зараз занепокоєний?
Він щойно втратив їх обох.
Але, думаю, врешті для Мін У все закінчиться добре.
Але з ким? Мені цікаво.
-Ми не знаємо. -Я за Сі Ин.
Аналогічно.
Я теж думаю, що йому більше підходить Сі Ин.
Вон Ік має негайно змінити курс
і прийти до мене.
Тонко.
Я не намагалася бути тонкою.
Я сказала йому, що хочу сьогодні смачно поїсти.
-Вона сказала, що хоче піти в Рай. -Попросила запросити мене, він погодився.
Він мене обнадіяв.
А потім покинув.
Я вже розкатала губу.
У тебе чудовий характер.
-Це весело. -Дуже кумедно.
У нас із Ха Чжон схожа енергетика?
-Із Ха Чжон? -Так.
-Аж ніяк. -Геть інша.
-Справді? -Так.
Вона трохи…
Вона наче…
Вона досить сильно насідає на людей.
А в тебе просто яскрава індивідуальність.
-А я? -Я не насідаю.
Я маю на увазі…
Ти напориста. Типу: «Ходімо поговоримо».
-Дивися, ти байдужа. -Абсолютно.
-Геть байдужа. -Так.
Дуже байдужа.
-А ти яскрава. -Мій тон…
Це тон мого голосу.
Ні, ти кокетлива.
Справа не лише в цьому. Ти кокетлива до кінчиків пальців.
-Ти цього просто не знаєш. -Так.
Так ти поглянула на мене, коли ми вперше зустрілися.
Типу: «Ласкаво просимо».
Чесно кажучи, я не міг зрозуміти,
чи ти кокетуєш, чи просто налякана.
Просто так виглядає твоє обличчя.
РАЙ ЛІ ГВАН ХІ Й ЧХО МІН ЧЖИ
Що це? Ліки?
Утри це.
-Третій раз підряд. -Хіба це не втретє?
Так.
Мабуть, витерлося об простирадла.
І на потилицю.
Буде поколювати.
Що це?
Ефірна олія.
А, ефірна олія.
Мені дуже подобаються аромати.
Ясно.
Уже 2:10 ночі. Хочеш лягти?
-Гарних снів. -Дякую.
Я тебе розбуджу.
Іди навшпиньки.
Гаразд.
ДЕНЬ 7
ДО ОСТАТОЧНОГО РІШЕННЯ 2 ДНІ
Лишилося небагато часу.
Котра година? Ми встигаємо.
-Спокійно. -Що це в тебе на штанях?
Що?
Здається, у тебе ззаду сліди від макіяжу.
-Що це? -Твоя правда.
Не знаю. Це…
Гадаю, тональний крем. Що робити?
-Вони нові. -Дай мені.
Я почищу.
-Що? -Він почистить?
-Боже. -Гван Хі?
Це було неочікувано.
Ось мої піжамні штани. Одягни поки їх.
Переодягнись у них і дай мені свої штани. Я буду тут.
-Ти все? -Так, але що це?
Мабуть, я їх чимось забруднила.
Ці шорти на тобі чудово виглядають.
Іди роби макіяж.
Дякую.
Дякую, Гван Хі.
-Воно не зникло. -Що?
Усе гаразд. Чесно.
-Усе добре. -Можу перев'язати, якщо хочеш.
Ні, буде ще дивніше.
Але дуже дякую.
Ми ще ніколи не бачили цей бік
-Гван Хі. -Так.
-У мене все вилетіло з голови. -Чесно.
Я втратила дар мови.
Не знаю, що сказати.
Думаю, Гван Хі вже вирішив обрати Мін Чжи.
-Він у неї закохався. -Він уже…
Сильно закохався.
-Це точно. -Так.
ПЕКЛО
Ти тримав мене за руку, коли ми йшли туди. То чому не зараз?
-Візьми за руку. -Так.
Тримай великий палець.
Вибач, але твій великий палець дуже слабкий.
-Порівняно з рукою. -Це найбільший палець.
Хіба тут сьогодні не надто тихо?
-Що як вони всі щезли? -Було б добре.
Ти хочеш, щоб всі щезли?
А що? Є хтось, кого ти б хотіла лишити?
-Боже, не кажи цього. -Прошу, годі.
Припини.
-Просто припини. -Це звучало так жалюгідно.
-Зроби байдуже обличчя. -Що?
Наче не було весело.
О, ви повернулися.
Ха Біне.
Привіт, друже.
Як пройшло вчора?
Просто відпочивав.
-Рано ліг спати, так? -Так, ми всі втомилися.
То як все пройшло з Мін Чжи? Мені цікаво, як воно було.
Вона виявилася саме такою, як я думав.
Як я і очікував.
-Гадаю, я розумію, про що ти. -Може…
З додатковою дозою суміші веселощів й чарівності.
Зрозуміло.
Усі інші тут трохи поговорили і пішли спати.
Що робила Хе Сон?
Хе Сон? Не знаю.
Я небагато говорив із Хе Сон.
-Я спеціально не говорив. -Вона з кимось говорила?
З ким?
Може, Чин Соком чи Мін У?
Ні, ми просто зібралися й говорили в групі.
Цікаво, чи їй було добре.
-Хе Сон? -Ти що, Казанова?
Я чомусь за неї хвилююся.
Просто…
-Цікаво. -Хе Сон? Але чому?
-Що це з ним? -І не кажи.
То як воно було? Мені дуже цікаво.
-Що ви робили? -Справді?
-Ми їли в ресторані. -Так.
І багато говорили.
Я почувалася природно, багато веселилася, тож, гадаю, було чудово.
-Ясно. -Він розповів про свою професію.
Я відчула велике полегшення.
-Як так? -Справді? Чому?
Мені подобаються люди, які мають бачення кар'єри і знають, чим хочуть займатися.
Я сказала, що він мій типаж.
Авжеж, мені подобаються дотепні хлопці. Але також ті, хто старанно працює
і має серйозні цінності.
Я зрозуміла, що він відповідає по багатьом параметрам.
-Тож було добре. -Ясно.
Іноді він казав речі, через які я почувалася трохи некомфортно,
але коли я просила його цього не робити, він зрозумів і перестав.
Те, що він одразу перестав, —
ще одне, що мені в ньому сподобалося.
-Ясно. -Я думала, що ви можете зійтися.
Я не думала, що між Мін Чжи й Гван Хі виникне велика симпатія,
тож не дуже цікавилася їхньою подорожжю.
Але Мін Чжи, здавалося, він справді сподобався,
тож тепер усе трохи непевно.
Доведеться почекати й побачити.
Треба з'ясувати, як Гван Хі було з Мін Чжи.
Не думаю, що Мін Чжи справила на нього велике враження.
-О, Ха Чжон… -Ти так помиляєшся.
Вона більш неперевершена, ніж ти думаєш.
Гадаю, Гван Хі може обрати Мін Чжи, якщо вона й надалі виражатиме почуття.
Думаю, Гван Хі надає перевагу дівчатам, які виражають почуття до нього.
Він хоче зустріти когось, хто підійде й скаже: «Ти мені подобаєшся».
Але я так і зробила.
-Не на початку. -Так і було.
На початку?
-До того, як ми пішли в Рай. -Так?
Він спитав, із ким я хочу піти, і я сказала: «З тобою».
Але справа в тому, що ти любиш дражнити інших,
коли ми їмо разом абощо.
Тож, може, він не сприймає тебе всерйоз.
Може, він думає, що ти жартуєш.
Але він робить те саме.
Чому ти намагаєшся поводитися, як Гван Хі?
Бо мені цікаво.
Він не єдиний, кому цікаво. Мені теж.
Мені теж цікаво!
Я хочу піти в Рай і з іншими людьми.
Так.
Ви двоє чарівні.
Сказати більше нічого.
Що тепер?
Сьогодні дівчата зіграють у гру,
щоб виграти побачення в Раю.
Ти однозначно маєш перемогти.
Але я…
Та якщо не посядеш перше місце,
попроси ту, хто посяде вище місце за тебе, не обирати Мін У.
-Боже! -Серйозно.
Я дуже серйозна.
Це сміховинно.
Як це?
Уперед, Сі Ин.
Цього разу я справді вболіваю за Сі Ин.
Усі зберіться в лісі.
-У лісі? -У лісі?
Ходімо.
Уперед. Підемо.
Чергове витягування кульки.
Нетерпляче чекаю на видовище.
-Цікаво, що це буде. -Хоч би не щось небезпечне.
Вони тут.
Це буде запекло.
Не дивіться на мене.
Серйозно, не дивіться.
Обіцяю не сміятися.
Навіщо виходити першою, якщо не хочеш, щоб ми дивилися?
Полегше з ними, Гю Рі.
Не виграй знову.
-Вона виграє. -Дай іншим шанс.
-Його правда. -Щасти.
Сьогодні дівчата змагатимуться у грі
заради побачення в Раю.
Три найкращі учасниці по черзі
оберуть хлопців, яких вони хочуть запросити на побачення до Раю.
Сьогоднішня гра — це
куряча бійка.
Куряча бійка?
-О ні. -Це непередбачувано.
-Дуже сподіваюсь, що Сі Ин переможе. -І я.
Вона має перемогти Гю Рі.
-Гю Рі дуже сильна. -Так.
-Це так. -Вона вправна.
Вищі люди в невигідному становищі?
Хтозна.
За сигналом
дівчата мають схопитися за одну з ніг і атакувати суперниць.
Хто перший відпустить ногу
чи перечепиться, вибуває.
Попередні раунди проходитимуть у формі турніру.
Кожна гравчиня обере суперницю і чергу, діставши кульку.
Починаючи з Юн Ха Чжон, дістаньте кульку.
ЮН ХА ЧЖОН: ЖОВТА КУЛЬКА
-Агов, червона. -Мені страшно.
-Тільки не червона. -Мені так страшно.
ЧЕРВОНА КУЛЬКА ЧХО ХЕ СОН ПРОТИ КІМ ГЮ РІ
Вони головні претендентки.
-Це практично фінал. -Так.
Давай, Мін Йон.
Блакитна
АН МІН ЙОН: БЛАКИТНА
Не хочу битися з Сі Ин.
БЛАКИТНА КУЛЬКА ЧХО МІН ЧЖИ ПРОТИ АН МІН ЙОН
Хіба ми тут не слабка ланка?
ЖОВТА КУЛЬКА Ю СІ ИН ПРОТИ ЮН ХА ЧЖОН
Тобі кінець, Ха Чжон.
Гру закінчено.
Хоча хтозна.
-Так. -Може, ще покаже.
Не забудь, можна просто відмовитися.
Годі вам, хлопці…
Гравчині з червоною кулькою, Кім Гю Рі й Чхо Хе Сон,
вийдіть на ринг.
Ці двоє вже змагаються?
-Можна вже назвати це фіналом. -Так.
Буде запекло.
ДЕНЬ 5 ФІНАЛ ЖІНОЧОГО МАТЧУ
Зажди.
Вона дійсно сильна.
Ні! Зажди!
Чхве Хе Сон вибуває.
Починайте за сигналом.
Приготуйтеся.
Думаю, вони впораються.
Ви що, медитуєте?
-Мені страшно. -Хе Сон лякає.
Не можу дихати.
Хто…
Вони вичікують?
Ніхто не робить перший крок.
Мін У, мені страшно.
-Гляньте на обличчя Хе Сон. -Вони виснажаться.
Я прямо відчуваю напругу.
У мене мурахи.
-Скажи? -Це страшно.
Вони обидві напружені.
Хіба не важче отак стояти?
Один неправильний рух…
-Так. -І можна програти.
Перепрошую, це йога…
Це якийсь гірський ретрит з йоги?
Ось так.
Обережно.
Не хочу битися з Хе Сон.
-Вона штовхнула вниз. -Це майстерність.
-Боже. -Хе Сон молодець.
Усе гаразд?
Чхве Хе Сон перемагає.
Боже, Хе Сон.
-Це було серйозно. -Вона домінувала в грі.
-Вона така вправна. -Повна перемога.
-Те, як вона штовхнула її… -Так.
З її зростом…
-У неї довгі ноги. -Так.
Ха Чжон, покажи нам рухи кунг-фу.
Другий матч.
Гравчині з жовтою кулькою, Юн Ха Чжон і Ю Сі Ин,
вийдіть на ринг.
-Уперед, дівчата. -Щасти.
Щасти.
-Сподіваюся, Сі Ин виграє. -Так.
Не здавайся, Ха Чжон.
Не збираюся.
Уперед, Ха Чжон. Доклади хоч раз зусиль.
Починайте за сигналом.
Приготувалися.
-Зігни ногу. -Молодець.
О ні.
Ха Чжон запальна.
Ну-бо, уперед.
О ні.
Ось і запальна.
Давай, зроби рух!
О ні.
-Дивися за руками. -Руками не можна.
Руками не можна.
Цього не можна.
-Дивися за руками. -Руками не можна.
Руками не можна. Що відбувається?
Божевілля.
Вона використала руку!
Що відбувається?
Перемогла Юн Ха Чжон.
Ха Чжон перемогла.
-Ха Чжон, я за тебе вболівав. -Третій матч.
-Поставив на мене? -Так.
Гравчині з блакитною кулькою, Ан Мін Йон і Чхо Мін Чжи, увійдіть на ринг.
Гаразд.
Полегше зі мною.
Вибач, та я старатимуся з усіх сил.
Починайте за сигналом.
Приготуйтеся.
-Приготуйтеся. -Схопіть ногу.
Мої ноги…
-Руками не можна. -Ясно.
Мін Йон!
Зіштовхнулися головами!
Усе гаразд?
Потім одразу врізається в неї.
О боже.
Потім подивитеся, як інша.
О ні.
-Вона програє. -Ось так.
Перемогла Чхо Мін Чжи.
Молодець, Мін Чжи!
-Не можна впускати ногу. -Не можна.
-Мін Чжи протрималася. -Вона молодець.
-Трималася весь час. -Так.
Мін Чжи неймовірна.
-Вона знову піде в Рай. -Вона витримала.
Так.
Фінальний матч буде грою між трьома учасницями.
Чхве Хе Сон, Юн Ха Чжон і Чхо Мін Чжи.
Фінальний матч почнеться зараз.
Заждіть. Чхве Хе Сон, Юн Ха Чжон і Чхо Мін Чжи?
-Гван Хі… -Це битва за Гван Хі!
-Так. -Точно.
Боже, оце так напруга.
Я це одразу знав.
Я знав, що це матч між суперницями за мене.
«Перегони за Лі Гван Хі».
Точно. Перегони.
Яким би не був результат, я сьогодні потраплю в Рай.
Тож як слід зберу речі для подорожі.
-Уперед, Ха Чжон. -Давай, Хе Сон!
-Уперед. -Ви чудово виглядали.
Погляд в очах Хе Сон мене лякає.
Лише погляньте на неї.
У її жилах тече кров воїна.
Сьогодні я б хотіла піти в Рай із Гван Хі.
Я боялася, що програю Мін Чжи і вона піде з Гван Хі до Раю.
Тож я думала, що маю хай там що перемогти її.
Моїм першим вибором був Гван Хі,
але здавалося, Хе Сон теж хотіла піти з ним у Рай.
Тож я була націлена перемогти Хе Сон хай там що.
Та вона виглядала такою сильною, що я почала сумніватися, чи зможу.
Я хотіла піти з Гван Хі, бо маю до нього почуття,
але Хе Сон мала такий лякаючий вигляд,
що я подумала: «Спочатку треба позбутися Мін Чжи».
-Перегони за Гван Хі. -Гван Хі…
Мін Чжи, все гаразд.
-Не нервуй. -Я? Я не нервую.
Справді? Я помилився.
Ви зможете.
Не можу дивитися.
Я так нервуюся.
Починайте за сигналом.
Приготуйтеся.
Я так нервуюся.
-Я так нервуюся. -Скажи?
Боже, це запекло.
Гван Хі такий задоволений.
Три прекрасні дівчини хочуть його і б'ються зараз за нього.
Так, мабуть, він у захваті.
Навіть не уявляю.
-Така підтримка для его. -Так.
Боже. Очі Хе Сон лякають.
Гляньте на її обличчя.
Цей погляд в її очах…
Спочатку позбутися Ха Чжон?
Це лячно.
Гадаю, ви обидві нападете на мене.
У мене мурашки.
Це може спрацювати проти вас.
Це висмокче вашу енергію.
Може, станемо ближче?
Може, на два кроки ближче.
Два кроки. Один, два.
Агов, інші не ворухнулися.
-Іди назад. -Ну ж бо.
Не зважай. Роби що хочеш.
Часу багато.
Вона почала.
Іде воїтелька!
Ні, Ха Чжон…
Переклад субтитрів: Ганна Волошина