ПЕКЛО ДЛЯ САМОТНІХ
Це він.
З ким першим він поговорить?
Він тут.
Це Гван Хі.
На когось чекала? Це я.
Вона знала, про що думала Мін Чжи.
-О ні. -Вона лякає.
-Вона так напряму це сказала. -Точно.
На когось чекала? Це я.
Вибач, та я знала.
-Справді? -Я знала, що це ти.
-Надворі ще нікого? -Ні.
Вона сказала «вибач».
-Це була брехня. -Добре відіграла.
Тепер рахунок «один-один».
-Гадаю, всі зараз обережні. -Точно.
Це наше останнє побачення, треба скористатися ним на повну.
Можна піти на побачення лише з однією людиною,
тож, гадаю, натомість усі вичікують.
Ніхто вже не приховує почуття.
Усе у відкриту.
Чому дівчата не виходять?
У моєму випадку
Мін Чжи і Хе Сон живуть в одній кімнаті.
Тож якщо я постукаю, обидві глянуть на мене.
Напруга ще та.
Тож я не можу витурити одну з них.
Сьогодні я ні до кого не підійду першим.
Я теж.
Справді не знаю, як вибратися з цієї халепи.
Тут ми сварилися.
Так, було запекло.
Що?
Час зробити остаточний…
Я змушую тебе посміхатися?
Час зробити остаточний вибір.
Я знаю, ти мене чув.
-Серйозно. -Твоя правда.
Ти вже вирішила?
-Чи вирішила я? -Так.
-Вирішила. -Ясно.
-Своє рішення я тобі не скажу. -То й не треба.
Хоча це очевидно.
Звідки така впевненість?
Ти припиниш чи ні?
Я вже від цього втомилася.
Ти про що?
-Я хочу, щоб ми ладнали. -Добре.
-Добре? -Добре.
Годі доводити мене до сліз.
-Коли я доводив тебе до сліз? -Завжди мене дражниш.
Чому ти тримаєш мене за руку?
Ми обоє взялися за руки.
Гаразд. Не буду.
Це й гірко, і солодко.
-Зараз? -Так, це мої відчуття.
Що?
-Дякую. -За що?
Багато за що.
Краще не плач.
Не плач. Не роби це своїм пунктиком.
Це не мій пунктик.
Годі робити це своїм пунктиком. Просто не треба.
-Він її спіймав. -Повірити не можу, що він це сказав.
-Облиш, чуваче. -«Твій пунктик».
Саме тоді, коли все йшло добре.
-Це тому що йому ніяково. -Так.
-Просто не треба. -Я просто тобі дякую.
Я теж тобі дякую.
Але лише трохи.
От стілечки.
Боже, ти не зупинишся.
Я дякую тобі лише трішечки.
Упевнений, це не було легко, але дякую, що терпіла мене тут.
-Мені тут сподобалося завдяки тобі. -Так.
Серйозно.
Аналогічно.
Що цього разу?
Чому ти плачеш? Іди сюди.
У тебе зіпсується макіяж.
Як жалюгідно.
-Не кажи так. -Гаразд.
Що не так?
-Чому ти плачеш? -Не знаю.
Припини. Не плач.
Наблизься, не рухайся.
Мені було весело завдяки тобі.
Мені так само.
-Тобі було весело зі мною сваритися? -Так.
Годі плакати. Мені від цього кепсько.
Гаразд?
Гаразд.
Це не прощання, навіть якщо ми, можливо, не станемо парою.
-Він просто жартує. -І я так думаю.
Однак зараз йому треба сприймати її всерйоз.
Я хотіла бути ввічливою і сказати тобі, як я тобі вдячна
і як мені було приємно в твоїй компанії.
І через це я просльозилася.
Так.
Але почувши твої слова, я почуваюся… Не можу повірити, що ти це сказав.
Серйозно.
Це ще не кінець. От і все.
Боже.
Не дражнися так.
Дай мені руку.
-Годі дражнитися. -Гаразд.
-Добре? -Добре.
Мені теж було весело завдяки тобі.
Дякую.
-Вони теж повернулися назад. -Так.
-Так, повернулися назад. -Це точно.
-Що таке? -Нічого.
На кого Ха Чжон зараз дивиться?
-Ми знаємо цей погляд. -Хто це?
Це Гван Хі? Так.
-Може, ще є надія. -Може.
Давно не бачив цього погляду.
Ха Чжон, хочеш щось сказати мені наостанок?
Повернися до мене.
-Повернися до Ха Чжон. -«Повернися до Ха Чжон».
-Ха Чжон дуже йому віддана. -Так.
Повернися до мене.
-У кінці? -Так.
Ти пам'ятаєш: «Повернися до Ха Чжон».
Є останні слова для мене?
Для тебе?
-Так, три слова. -Які?
Які слова?
Я тебе любив.
Він сказав «любив».
Я тебе любив.
Серйозно? Ти мене любив?
-Справді? -Ну…
Коли йдеться про короткі моменти, через які закохуєшся,
ти справила на мене найзначніший вплив, і ти сподобалася мені найбільше.
Уперше ми зустрілися перед лобі готелю.
-Так. -Досі пам'ятаю свої відчуття.
Коли чекав на тебе в авто.
-Ти справила найсильніше враження. -Так.
Куди поїдемо?
Гадаю, в Пекло.
Також пам'ятаю наш політ у гелікоптері.
-Можна мені? -Це ліки.
Рецептурні ліки.
Те ж саме у мене.
Я теж казала людям, що ти єдиний,
до кого в мене виникли почуття.
Але ці почуття вже не такі сильні, як були, тож…
Може, для тебе, та не для мене.
Хай там як, ми так і не поговорили після того, що сталося,
і між нами все стало якимось ніяковим.
-Так. -Але якби було треба це виразити словами…
Гадаю, так би я це описав.
Дякую.
Я думала, лише я це відчувала,
але добре знати, що ти почувався так само.
Для мене це вже добре, кого б ти не обрав.
Що з вами, люди? Коли це ви стали такими приязними?
Коли Гван Хі сказав мені всі ці речі,
я згадала всі ті моменти, які ми разом пережили.
ЮН ХА ЧЖОН
Він дозволив мені поспати на його плечі, коли мені закортіло спати,
ми так повеселилися, говорячи про купу речей.
Я без упину думала про веселі моменти, які ми провели разом.
Ось, хочеш?
Думаю,
ти подобаєшся мені найбільше.
-Боже, вона плаче. -О ні.
О ні. Вона плаче?
О боже.
Це й гірко, й солодко.
Ось таке відчуття.
Також я вдячна, що він відчував те саме.
Тепер усе точно скінчено.
-Гван Хі ясно висловився до Ха Чжон. -Так.
-І Ха Чжон, здається, розуміє. -Так.
-Лише за тиждень вона стала такою м'якою. -Так, справді.
-Від сварливості не лишилося й сліду. -Так, пройшла повний детокс.
-Більше сьогодні, ніж будь-коли. -Так.
-Вони обидві так і не вийшли? -Боже.
-Жодна не здається. -Вони лишаються всередині.
Але чому?
Вони знають, що більший вплив матиме остання співрозмовниця.
-То вони обидві хочуть говорити останніми? -Так.
Стає запекло.
Більше нема чого сказати.
Принаймні мені.
Гадаю, ти маєш рацію.
О котрій ви вчора заснули?
Вчора?
Лягли о 12:30 ночі.
-О 12:30? -Так.
Ми лягли об 11:00 ночі.
Тому що… Ти знаєш, я була в Раю за день до цього.
Номер був величезним, тож ми гуляли по ньому.
-По номеру? -Більше не було що робити.
Не тренуватися ж ми будемо.
Тож ми просто йшли собі.
Тієї ночі ми заснули досить пізно.
-Це мило. -Бо довго ходили.
Вон Ік, здається, любить довгі прогулянки.
-Вон Ік? -Так.
-Вона нахвалює його? -Боже.
Вон Ік, здається, любить довгі прогулянки.
-Вон Ік? -Так.
Мені слід раптом переключитися на Вон Іка?
-«Прогуляймося?» -Він справді не такий уже поганий.
-Ти колись із ним говорила? -Ні, жодного разу.
-Варто спробувати. -Хоча не думаю, що пошкодую.
-Я хочу зробити правильний вибір. -Він інший, коли починаєш говорити.
Справді? Але тоді мені довелося б вийти звідси.
-Вон Ік? Серйозно? -Так.
Сон Вон Ік, так?
-Ні, не хочу виходити на сонце. -Так.
До речі, я ще ніколи
не говорила нікому напряму, до кого насправді маю почуття.
Але, здається, всі вважають, що у мене є щось до Вон Іка.
Я знаю, я казала про нього щось хороше, але не думаю, що колись щось робила.
-Щоб люди так думали. -Так.
Не думаю, що хтось тут
напевно може сказати, хто йому подобається.
Окрім мене.
Про себе я чітко висловилася.
-Але… -Думаю, він захоче з тобою поговорити.
-Він, може, хоче поговорити з нами обома. -Так.
Ніхто не робить крок.
Було б непогано, якби вони втрьох поговорили разом.
Ти говорив із Мін Чжи?
Ні.
-Жоден із нас не зробив перший крок. -Справді?
Ви обоє просто чекаєте?
Хто перша вийде?
Хіба ти не хочеш поговорити з Хе Сон?
Потрібна допомога?
-Так? -Трохи.
Допоможи, коли будемо там.
Там?
Боже, чому вони не виходять?
Але про що мені говорити?
-З Хе Сон? -Так.
Попрошу Хе Сон про розмову.
Ти хочеш поговорити тільки з Гван Хі, так?
Не обов'язково, адже ми були разом учора весь день.
-Справді? -Мені не те щоб є що йому сказати.
Заходь.
-Що робите? -Просто говоримо.
-Ви всі зібралися надворі? -Ні, тут нікого немає.
Надворі нікого?
-Є дехто. -Лише один хлопець.
-Лише Гван Хі. -Так.
-Тобі нудно? -Трохи.
-Можете поговорити. -Іди сюди.
Можете вдвох поговорити тут. Я все одно збиралася йти.
-Ти говориш із нею? -Мін У, заходь.
Нові сонячні окуляри.
Ну, так.
Мін У, поговоримо надворі, щоб знати, хто чим займається?
-Нам краще… -Тут годиться.
Тут нормально?
Це її ліжко. Сідай.
Тут можна сісти?
Навряд чи вона проти.
Це чиясь іще кімната. Нічого?
-Усе гаразд. Нічого. -Так.
Постав моє взуття надвір, прошу.
-Боже. -Що?
Ти що, принцеса?
А що, ні?
Авжеж ні.
Забудь.
Тобі нема що сказати?
Учора
я почав сумніватися,
чи справді щирі твої почуття до мене.
Ясно.
І…
ВЧОРА ВДЕНЬ
Але якщо ти теж налаштована не посилати мені неоднозначні сигнали,
пропоную тобі піти з Чин Соком.
-Серйозно? -Так.
Оце так сюрприз.
Я справді не думала, що бесіда виллється в таке.
Людина, з якою я хотіла б вирушити до Раю, — це…
Пак Мін Гю.
Так я почувався.
Тож…
Зрозуміло.
Що ж…
Чому ти плачеш?
Що таке?
Чому ти плачеш?
Я нормально ставлюся до того, що ти заплутався у почуттях.
Гаразд.
Це я можу зрозуміти. Але я…
Я засмучена, що ти досі сумніваєшся в моїх почуттях до тебе.
Навіть написала тобі записку про те, що для мене немає іншого.
-Вона завжди була пряма з ним. -Це правда.
-Вона дуже логічна. -Вона завжди прямолінійна.
Якби я перемогла в грі, обрала би тебе,
і я навіть дала тобі записку.
Також я висловила почуття.
Я справді думала, що була з тобою відвертою.
Але ти раптом почав мене ігнорувати,
це мене дуже засмутило.
Я думала, нам разом було дуже весело в Раю.
Тому я засмутилася.
Не плач. Чого ти плачеш?
Гаразд. Мені шкода.
-Він знову пом'якшав. -Так.
Годі плакати.
Я тебе зрозумів.
Я не знав, що ти плакала вчора в гелікоптері.
Я дивився в інший бік, бо злився на тебе.
Потім я помітив, що ви двоє розмовляєте.
Але ти говорила з ним, опустивши голову,
тож виглядало, наче ти говориш до його грудей.
Я гадки не мав, що відбувається.
Мін Гю повівся так мило. Він занепокоївся, бо я все плакала.
Я справді не знав, що відбувається.
Але сидячи поруч із тобою…
-У гелікоптері. -Так?
Я помітив, що схиляюся до тебе.
Я просто відчув, що хочу бути поруч із тобою.
Гаразд.
-То це не скінчилося? -Авжеж ні.
-Хіба це не остання серія? -Не розслабляйтеся.
-Це ще не кінець. -Боже.
Він просто жахливий.
-Гірше не буває. -Серйозно.
Я ж казала, це наче стрічка Мебіуса.
-Це ще не кінець. -Це ніколи не закінчиться.
Врешті-решт, очевидно, я розумію свої почуття до тебе.
Я знаю.
Але раніше я справді засмутилася, коли ти сказав, що сумніваєшся в моїй щирості.
-Просто я так відчув. -Ніхто не зрівняється в щирості зі мною.
Присягаюся, ніхто.
Я просто відчув…
Я казав тобі не обирати Мін Гю,
бо вважав, що він нічим зі мною не поділиться,
але він був достатньо чуйним, щоб розповісти,
що ви веселилися, як брат і сестра.
Тож коли я це почув,
атмосфера розрядилася.
Тепер усе гаразд.
Тож я тебе розумію.
Хай там як, вибач.
Забудь. Гадаю, я була єдина, хто вважав наш спільний час особливим.
Для мене він, безперечно, теж був особливим.
-Справді. -Але вже ні?
Хе Сон багато чого мені розповіла.
Поки я через тебе плакала,
я чула, як ви розважалися в гарячій ванні на іншому поверсі.
А що ще ви робили? Насолоджувалися масажем?
Ми провели якийсь час у гарячій ванні, нам робили масаж, потім ми повернулися.
Зі мною ти нічого не робив.
-То, може, підемо сьогодні? -Сьогодні? Ти хочеш утекти?
Може, підемо, тримаючись за руки і попрямуємо сьогодні прямо в Рай?
-А потім у нас буде масаж. -Боже.
Він справді щось.
Ми з Хе Сон
чудово провели час разом.
Та цього було недостатньо, щоб я забув тебе.
Я не міг не думати там про тебе,
бо це був той самий номер, де ми ночували за ніч до того.
Ми з Хе Сон ночували в тому ж номері.
Там були сліди нашої присутності, тож відчуття було трохи дивне.
-Ти часто про мене думав? -Дуже.
Я згадував, як ми разом там ходили.
Так, ми ходили.
Не ненавидь мене так сильно.
Я тебе не ненавиджу. І ніколи не ненавиділа. Просто мені було сумно.
Не знаю, наскільки чесним мені слід бути,
але між вами двома ти ближче до мого ідеалу.
Ти набагато ближче до мого ідеалу.
І я вдячний за те, що хтось настільки близький до мого ідеалу
зміг змінити мої почуття.
Хочу тобі за це подякувати.
Я серйозно.
Я добре до тебе ставитимусь, щоб ти не губився.
Скажімо, ми стали парою і разом покинули острів.
За таких умов
чи ти будеш розглядати цей день як наш перший день як пари, чи…
Ми будемо парою в день відбуття.
Я дуже прямолінійна, так?
Я дуже мила, але прямолінійна.
-Він такий щасливий. -Він абсолютно відвертий.
Гван Хі завжди живе в моменті,
а в цьому моменті у нього абсолютно щирі почуття.
Годі намагатися його прикривати.
-Ти постійно це робиш. -Я думаю…
-Годі. -Досить.
-Прямо зараз він закоханий у Мін Чжи. -Так.
Але, знаєте, я серйозно…
Ось що мене турбує.
Він такий боягуз.
Він знаходить причини в іншій людині, бо не впевнений у своїх почуттях.
Це його виправдання щодо всього.
От що мене так злить.
Справа в тому, що…
-Він перекладає вину. -Так, точно.
Але з Мін Чжи це не спрацювало.
-Тож він врешті вибачився. -Він вибачився.
Він не найгірший.
Він вибачається, коли треба.
-Він вибачається. -Він не найгірший?
До того ж, Мін Чжи наче знає, як справлятися з Гван Хі.
-Це так. -Так.
Вона постійно запевняє його і каже те, що він хоче почути.
-Тому Гван Хі сказав те, що сказав. -Саме так.
Я відчуваю, що він спочатку майже був готовий усе припинити з Мін Чжи.
Так.
Але зненацька…
-Ситуація змінилася. -Мін Чжи надто мила й чарівна.
Твоя правда.
І його серце повністю розтануло.
-Коли він почув про її сльози. -Це мало велике значення.
-Потім вона ще й зараз заплакала. -Так.
Думаєте, остаточним вибором Гван Хі буде Мін Чжи?
Прямо зараз Мін Чжи…
Я знаю, це запитання не має значення.
-Порівняймо це з перегонами. -Гаразд.
Хе Сон була першою, але Мін Чжи вирвалася вперед.
-Це так. -Ось що сталося.
-Ходімо всередину. Там гарно, прохолодно. -Авжеж.
Коли я пішов у Рай із Сі Ин і Мін Чжи,
я постійно думав про тебе.
Я думав про тебе, коли їв смачну їжу,
думав, навіть говорячи з ними.
Було б значно веселіше, якби ти була там.
І якби я міг обирати, я би просто лишився тут із тобою.
Я серйозно.
Тоді ми принаймні змогли б більше поговорити.
У нас іще є час сьогодні.
І в майбутньому.
-Так. -Так?
Сподіваюся, так і є.
Так шкода, що це наш останній день.
Так, твоя правда.
Я зрозуміла, що він дуже надійний.
Він — та людина, яка завжди намагається дотримати слово.
Я нескоро це усвідомила.
Скільки там людей?
-Там багато людей? -Так, десь вісім.
Чому нікого немає в іншій кімнаті?
Вам двом слід поговорити.
-Ви вже всі наговорилися? -Так.
Що?
-Тобі є що сказати? -Боже.
Це він хоче поговорити.
Сказав у яблучко.
-Підколов його. -Це було добре.
Я б хотів поговорити всередині, але всі кімнати…
Я піду всередину.
-Та кімната зайнята? -Говоріть тут.
Ні.
Можете поговорити тут.
Це так сумно.
Про що ти говорила з хлопцями?
Я скористалася нагодою побути бджолиною маткою.
Ти поговорив із Мін Чжи?
Ну, так.
Нічого особливого.
Нічого надзвичайного.
А як це було для Мін Чжи?
Вона, вочевидь, плакала за їжею і…
-Вона плакала? -Ну, так.
Я чув, вона плакала під час розмови з Мін Гю.
-Чому? -Вони рано лягли спати — об 11 ночі.
Вони обоє сказали мені, що просто тусили, як брат і сестра.
Але чому вона плакала? Гадаю, щось її сильно засмутило.
Може, щось її спонукало під час розмови.
-Як, по-твоєму, це закінчиться? -Ти про свій остаточний вибір?
-Чергове запитання. -Він знову починає.
-Ще одне запитання «що як»? -Точно.
-Знову. -Хлопець Якщо.
Він справді часто це робить.
-Як, по-твоєму, це закінчиться? -Ти про свій остаточний вибір?
Щодо мене,
як я вже тобі сказала, я не планую змінювати думку.
Думаю, вчорашня подорож справила на мене значний вплив.
Вона була для мене дуже значною.
Вчора мені спало на думку,
що, можливо, було би краще обрати тебе замість Вон Іка минулого разу.
Пам'ятаєш, як я казав тобі, що не хочу йти?
Тож це було трохи…
Той факт, що все так вийшло, змушує мене почуватися трохи…
Ти засмучений?
Так, я засмучений, що ти вирішила йти з Вон Іком замість мене.
Я починаю розуміти, що помилялася щодо багатьох речей.
Я трохи розслабилася.
Певним чином я…
Це сталося, бо я знала, що не змінюся.
Але потім…
Ось чому.
Я думав, що швидко прийму рішення.
Я сказав тобі, що скажу, як буду впевнений.
Я не знав, що не буду впевнений аж до кінця.
Тож я почуваюся кепсько, що не можу сказати тобі те, що ти хочеш почути.
-Що? -Справа в тому, що…
Мі Чжи ніколи не ходила коло й навколо.
Навіть сьогодні вона прямо сказала мені про свої почуття до мене.
Ніхто тут так до мене не ставився.
Але Хе Сон теж була прямолінійною.
-Так. -Точно.
-Це може виснажити Хе Сон. -Уже виснажило.
Ніхто тут так до мене не ставився.
І це вже сильно на мене впливає.
Тож я хотів усе прояснити і повідомити вам моє остаточне рішення,
але не міг зробити це з тобою чи Мін Чжи.
Розумієш?
Ні?
Хе Сон просто втратила дар мовлення?
Гадаю, вона збирається з думками.
Тоді краще обирай Мін Чжи.
Я думала, я для тебе більше значила.
Ми двічі були разом у Раю, та ти все одно коливаєшся.
Ми навіть говорили про наші потенційні стосунки після всього цього
за вчорашньою вечерею і навіть сьогодні вранці.
Але в тебе на думках усе одно Мін Чжи, тож краще лишайся з нею.
Я не хочу бути з тим, хто не знає, чого він хоче.
Я не кажу, що я розгублений.
Після того, як я почув, як хлопці говорять про тебе, я думав, між нами все скінчено.
-Тоді Мін Чжи підійшла… -Я вже достатньо пояснила.
Прямо зараз, здається, ти схиляєшся до неї,
бо знаєш напевно, що вона обере тебе.
Тепер я з цим нічого не вдію.
З мене досить намагань.
-Так. -Вона сказала все правильно.
-Вона має рацію. -Влучні слова.
-Справді. -Це було влучно.
-Хе Сон знає, де окреслити межу. -Так.
-Це була її межа. -Що він іще від неї хоче?
Саме так.
Ні, я не кажу, що це мене поколивало абощо.
Годі.
Може, це мала на увазі Хе Сон,
коли казала, що іноді він трохи жалюгідний.
О ні.
Ні, я не кажу, що це мене поколивало абощо.
Просто Мін Чжи сказала, що я її один-єдиний вибір,
і я просто намагаюся сказати тобі, що це мене трохи турбує.
Гаразд, дякую за чесність і за те, що сказав мені це.
Ціную твою чесність.
Але моя позиція така.
Якщо лише цього було достатньо,
щоб змусити тебе повторно обміркувати остаточне рішення,
гадаю, правильним рішенням буде обрати її.
Ні, я не кажу, що це змусило мене змінити рішення.
Я дуже сильно намагався правильно підібрати слова,
тому, будь ласка, не злися.
-Добре? -Добре.
Це просто те, що я відчув.
Боже.
Я випадково
не змусила тебе нервувати?
-Я завжди нервуюся. -Справді?
Так, я такий.
Боже.
Вибач.
Усе гаразд.
Ха Чжон теж якось розсердилася на мене, коли ми говорили,
і Мін Чжи теж сьогодні засмутилася, тож починаю думати, що проблема в мені.
Це величезне прозріння.
Тому я і думаю, що Гван Хі важко ненавидіти.
Іноді він може бути милим.
-Він — скарб цього шоу. -Так.
З огляду на те, що я засмутив кожну з вас принаймні раз під час розмови,
проблема, мабуть, у мені.
-У тебе є шанс обміркувати свої вчинки. -Так.
Гадаю, я просто такий хлопець.
От що я думаю.
Це справді важко.
Якби я мав когось сьогодні обрати…
ЛІ ГВАН ХІ
я би просто обрав Мін Йон
і поплив геть із Пекла. От як це важко.
Що йому взагалі зробила Мін Йон?
-Вона ніколи не мала з ним справу. -Так.
Я й близько не підійшов до прийняття рішення.
Щоразу як я вів серйозну розмову з Хе Сон або Мін Чжи,
вони або злилися на мене, або плакали.
Тож я зрозумів, що в цьому моя вина.
Може, я це заперечував, але я усвідомив,
що, можливо, забагато порівнював їх і зважував можливості.
До нього дійшло.
-Він отримав урок. -Так.
Гван Хі змінився.
Після цього шоу Гван Хі стане значно кращою людиною.
Серйозно.
Здається, він із тих,
кому важко казати людям неприємні речі.
Він постійно змінює позицію, коли розмова ускладнюється.
Так.
-Чекайте, ні. -Він надто милий?
-Він легко відмовив Ха Чжон. -Так, точно.
Якщо вже повністю прямолінійно, він поставив на ваги Хе Сон і Мін Чжи
і хоче знати, чи Хе Сон є що запропонувати більше, ніж Мін Чжи.
От як це здається.
-Думаєш? -Так.
Але Хе Сон прямо сказала йому, що з неї досить
і що тепер від неї нічого не залежить.
Вона сказала йому обрати іншу, що його спантеличило.
Так це виглядає.
Чесно, думаю, він сказав це, щоб владнати ситуацію
і вгамувати її гнів.
І те, що він схиляється до Мін Чжи.
Мін Чжи єдина, хто на нього не злився.
У цьому сенсі, може, він і обере її.
У Хе Сон була така холодна реакція, що, можливо, він зніяковів.
Просто здавалося, наче він намагається вийти з ситуації.
Це буде Хе Сон чи Мін Чжи? Наразі я не маю уявлення.
Це наша остання ніч.
Наш останній час разом.
-Так. -Так?
Боже, як гарно.
Усі займіть місця.
Я сяду тут.
-Я питиму пиво. -Можемо випити прямо зараз.
-Прямо зараз? -Так.
Гаразд.
-Погляньте на колір полум'я. -Тут є закуски.
Тут спекотно.
Авжеж, якщо хочеш.
Вона сидить поруч із ним.
Вона мала сісти поруч із ним, незважаючи на жар.
Байдуже. Сідай.
-«Байдуже». -Сідай.
-Хочеш це або це? -Не знаю, де що.
Те, що смачніше.
Я візьму блакитне.
Це виглядає краще.
Гадаю, це краще.
Пасує твоєму вбранню.
-Ха Біне, що ти хочеш? -Оте.
Я зрозуміла, що Мін Чжи значно наполегливіша, ніж я гадала.
ЧХВЕ ХЕ СОН
Вона, здавалося, була налаштована бути поряд із ним, наскільки можливо.
І певною мірою я була готова з цим змиритися.
Вона вирішила не втручатися.
Гарний вибір. Вона зробила все, що могла.
Хочу зробити фото.
Коли хочеш зробити знімок…
-Зроби ось так і зачекай три секунди. -Добре.
Тоді картинка запам'ятається.
-Справді? -Так я чув.
Коли я бачу щось гарне, роблю отак і рахую до трьох.
-Не можу тут лишатися. -Тоді це лишається в пам'яті.
-Лишайся. -Не думаю, що зможу.
-Як щодо тосту, народе? -Гарна ідея.
Гаразд, народе.
-Гаразд, уже час. -Готові?
Усі готові?
Ну то будьмо!
-Будьмо! -Будьмо!
-Це наш останній день. -Було весело.
Ви всі молодці.
Повірити не можу, що це вже кінець. Серйозно. Не можу повірити.
-Я так само. -Скажи?
Назвемо наш вік. Хлопці перші.
-Добре. -Розкриємо свій вік?
-Вони нам скажуть. -Я нервуюся.
-Дуже хочу дізнатися, скільки йому. -І я.
-Серйозно. -Не можу дочекатися.
Що як він молодший за мене?
-Сі Ин не знає? -Сі Ин не знає, скільки йому.
-Я й забула, що Сі Ин не знає. -Так.
-Вона буде шокована. -Дуже.
-Ти не знаєш його вік? -Ні.
Ми так і не пішли в Рай разом.
Чекайте, я не можу.
Так нервуєш?
Як мило.
По-перше,
мені 24.
Ми всі теж були шоковані.
Вона сильно шокована.
Мені 24.
-Мін У! -Бачите? Я казав, що він молодий.
-Справді? -Я знала, що ти молодше, але…
-Мін У! -То ти народився в 2000 році?
Так.
-Серйозно? -Мін У, ти народився у 2000 році?
-Усі раптом підвелися. -Ясно.
-Це так шокуюче. -Боже, та серйозно…
Він гарний молодший хлопець.
Чому ви вважаєте його молодшим?
-Може, ми одного віку. -Так.
Я справді здивувалася, почувши, скільки йому років.
Але також я усвідомила, що він дуже зрілий для свого віку.
Дивовижно, як ми так добре зійшлися, хоча навіть не мали нагоди поділитися
якоюсь особистою інформацією.
Це дало мені усвідомити, що це все не так важливо,
і лише допомогло побачити все в яскравішому світлі.
Не можу дочекатися, коли дізнаюся вік Сі Ин. Важко сказати.
Що ж, по-перше,
мені 27 років.
Двадцять сім.
Вона старша за тебе.
-Серйозно? -Ти зі старшою дівчиною.
Він на три роки молодший.
Я думала, він мого віку.
Мін У ошелешений.
Коли я поговорив із Сі Ин і з'ясував її вік і професію,
я взагалі-то був радий, бо мені подобаються старші дівчата.
Черга Гван Хі.
-Думаю, він тут найстарший. -Так.
Я народився
в 1988 році.
-У 1988 році? -Як мій брат.
-То скільки йому? -Йому 36.
-На два роки старший? -Наче молодий.
Гаразд. Тепер знаємо, хто найстарший.
Ми ще не всіх почули.
Ти на 12 років старший за Мін У.
-Дванадцять років? -Так.
-У вас різниця в 12 років? -Так.
-Здуріти. -Серйозно?
Щодо моєї професії…
-Я баскетболіст. -Не дивно.
-Досі граю професійно. -Ясно.
-Це круто. -Я спортсмен.
Думаю, хлопцям треба поговорити про те, як звертатися один до одного.
-Так, сер. -Зробімо це.
-Так старомодно. -Так, сер.
Гаразд, сер.
Чули, що він щойно сказав?
Мін Гю, не сиди зі схрещеними ногами.
Так, авжеж. Вибачте.
Він уже почав?
Гаразд.
У мене запитання до Гван Хі.
Я знаю, що у вас було сьогодні багато на думці.
Ви визначилися чи досі міркуєте?
Ще ні.
Я ще не визначився.
-Цілком розумію. -Тепер…
-Тепер ми розуміємо. -Так.
Він говорить чесно.
Я була би здивована, якби він уже визначився.
-Так. -Саме так.
Це був би не Гван Хі, якого я знаю.
Він просто чесний.
Ще ні.
Я ще не визначився.
Чому ти не можеш вирішити?
Гарне запитання.
Що ж, я…
Без коментарів.
-Ніхто з них цьому не радий. -Авжеж.
Це непокоїть.
У мене запитання до Хе Сон.
Якби ти могла повернути час у певний момент, який би момент це був?
Це знову про Вон Іка?
Він хоче, щоб вона назвала той момент?
-Коли вона обрала Вон Іка? -Може.
Він наче хоче почути конкретну відповідь.
-Та ну. -Сподіваюся, не тому він питає.
Сподіваюся, не тому.
Перший день.
Перший день?
-Що це означає? -Може означати багато всього.
Це можна розтлумачити по-різному.
-Вона хоче почати спочатку? -Може, вона хоче чогось чистого.
-У той день вона пішла з ним у Рай. -Так.
Може, вона хоче відвернути те, що сталося того дня.
-Навпаки, може, їй сподобалося. -Можливо, вона його згадує.
-Це можна розтлумачити по-різному. -Твоя правда.
-Можна тлумачити як завгодно. -Так.
Перший день.
Перший день?
Гадаю, він очікував, що я скажу, що хотіла би повернутися до дня,
коли вирушила в Рай з Вон Іком,
та я не хотіла дати йому таке задоволення.
Тому обрала перший день.
-Вона знала. -Хе Сон уже це знала.
-Вона бачить його наскрізь. -Точно.
Хе Сон досить прониклива.
Гван Хі легко піддається впливу таких речей.
-Так. -Цікаво, що він відчуває.
Мені теж.
-Щось він зараз не надто веселий. -Так.
Моя черга?
Агов, Мін Чжи.
-Тобі довелося приєднатися на пів шляху. -Так.
Упевнений, ти поговорила з багатьма.
Так.
Ти визначилася?
Я?
Чи я визначилася?
Так.
Просто сподіваюся, що прийняла правильне рішення.
У мене запитання до Хе Сон.
Відколи ми тут опинилися, сталося багато чого.
У який із усіх цих моментів у тебе найбільше тріпотіло серце?
Через хлопця?
Так, через хлопця.
Нічого не спадає на думку.
Їй нічого не спадає на думку.
Вона не дасть йому відповідь, яку він хоче.
Так.
-Хе Сон здається засмученою. -Так.
-Думаю, вона виснажена. -Так.
Вона вже не хоче тішити його самолюбство, особливо останньої ночі.
Мабуть, це ніяково.
Справді?
Ти жодного разу нічого не відчула?
Ні.
Що ж, як скажеш.
Усі молодці.
Народе, сподіваюся…
Він тут наймолодший.
Як мило.
«Як мило».
Лише хотів сказати, що, сподіваюся, ми всі будемо зустрічатися
так часто, як зможемо, після того, як підемо звідси.
У мене було багато косяків, тож дякую, що дбали про мене.
-Він такий милий. -Жодних косяків у тебе не було.
Я почав свій бізнес шість років тому,
і це була моя перша відпустка.
Дякую, що зробили цю відпустку такою значущою для мене.
Навряд чи я колись забуду цей час тут.
Дякую вам.
-Не плач. -Гаразд.
-Ну… -Не треба.
Зарано плакати. Ще є завтра.
Я просто вдячна за все.
Як на мене, це дивовижно, що всі тут такі чудові.
Я так вдячна, що зустрілася з усіма вами.
Я прекрасно провела час.
Я вдячна за кожен момент, який провела з усіма вами.
Господи.
Ти плачеш?
Гван Хі.
-Він плаче? -Серйозно?
-Що? Невже? -Божевілля якесь.
-Я в захваті від Гван Хі. -Не можу його зрозуміти.
-Ось чому люди його люблять. -Це точно.
-Він милий. -І правда.
-Гван Хі. -О ні.
-Гван Хі. -Розумію, чому він плаче.
Що сталося?
-Усе знову може змінитися. -Ці сльози…
Ці сльози знову можуть їх возз'єднати.
-Так, це може статися. -Правда?
Що таке?
Агов, малий.
Малий, не плач.
У тебе чутливий тип особистості?
Що таке? Чому ти плачеш?
Господи.
Ну…
Упродовж моєї кар'єри професійного спортсмена
тренування завжди здавалися мені дуже важкими.
Наступного тижня в мене знову починаються тренування.
Я буду дорожити спогадами та гарними часами, які ми провели тут,
під час важких тренувань.
Коли взимку почнеться сезон,
приходьте на мою гру.
Він плаче, бо не хоче тренуватися?
-Бо це надто важко? -Можливо.
-Він має повернутися до тренувань. -Тут йому було так весело.
А попереду жахливі тренування.
Гадаю, Гван Хі за цей період пережив багато злетів і падінь.
Так, навряд він плакав через тренування.
Так.
Ти молодець, Гван Хі.
Ти молодець.
Здається, він справді чистий серцем.
Власне,
ми не просимо його одружитися на жодній із них.
Але він сприймає це дуже серйозно.
-Він щирий. -Він такий чистий.
Ми знали, що так станеться, але він сказав, що не визначився.
Цікаво, як тепер почуваються Хе Сон і Мін Чжи.
Мене б це роздратувало.
«Ти досі не визначився?»
-Ось як я би почувалася. -Так.
-Хе Сон здавалася виснаженою. -Так.
Гадаю, я розумію чому. Хе Сон наразі більше не хоче догоджати Гван Хі.
Якби вона сказала, що її серце тріпотіло, це потішило би Гван Хі.
Та не думаю, що вона хоче, щоб він обрав її через це.
І, як на мене, вона знає Гван Хі краще, ніж будь-хто інший.
Вона надто добре його знає і більше не хоче йому догоджати.
-Вона зробила більш ніж достатньо. -Так.
«Чи треба так старатися заради побачень із таким, як він?»
-Вона це відчуває. -Вона втомилася.
-Виснажилася. -Так.
О, ти тут.
Чому ти плакав?
-Що? -Чому ти так плакав?
Чому ти плакав?
І не кажи. Це так соромно.
Боже, це зіпсує мою репутацію.
Коли ти почала плакати, всі інші теж стали.
Не так уже й багато плакали.
Хай там як, у чому справа? Ти ще не вирішив?
-Вирішив. -І?
Було незручно із Мін Чжи поряд?
І через тебе, і Мін Чжи.
Я не хотів ділитися рішенням із усіма присутніми.
Мені було нелегко
його прийняти.
Ось чому…
Я просто не хотів його оголошувати.
Є ще остання річ, яку я хочу тобі сказати.
З усіх людей, яких я тут зустрів,
ти найбільш сердечна.
Також можу сказати, що ти дуже чуйна.
Я немало чого від тебе навчився.
Просто хотів сказати тобі…
що ти значно краща людина, ніж, можливо, думаєш про себе.
Тож…
Хотів це тобі сказати до відбуття.
Дякую.
Мені кепсько через те, що я змусив пережити Мін Чжи,
але гірше через те, що заподіяв тобі.
Ми більше часу провели разом.
Я відчуваю, що…
Я зробив тобі боляче, і мені жахливо.
Хай люди думають, що я зважував варіанти.
І якщо ти думала так само, я би не зміг із цим сперечатися.
Так.
Тож ось так.
Це тому, що я на тебе розсердилася раніше?
Ну, гадаю, трохи.
Емоції, які я відчув, коли був з тобою, і моменти, які ми провели разом,
були значно особливішими, ніж будь-що, що я робив
чи відчував із іншими.
Не очікувала, що він плакатиме.
Гадаю, він визначився.
-Як на мене, було схоже на прощання. -Так.
Ви кажете, що в такий спосіб він сказав їй, що не обере її?
-Так. -Це те, що значить ця розмова?
«Вибач мені, що не обираю тебе.
Але ти така чудова людина».
Чесно, я думаю, що Гван Хі й гадки не мав.
-Не знав, що відчував дотепер. -Так.
Ось чому він звинувачує себе.
-Твоя правда. -І розуміє, що зробив не так.
-Гадаю, він обере Мін Чжи. -Наразі це Мін Чжи.
-Ми не знаємо, що станеться завтра. -Думаю…
-Думаю, він обере Хе Сон. -Що?
-Справді? -Так.
-Справді? -Я думаю, він обере її.
Важко сказати, чому це так.
-Але я теж так думаю. -Правда?
-Лише подумайте. -Гаразд.
Якщо він не збирався її обрати, може, йому було б кепсько.
-Так. -Але він би так не плакав.
Він досі прив'язаний до неї.
Досі прив'язаний?
-Він досі має до неї почуття. -Вона йому так подобалася.
Ось чому я вважаю, що він обере її.
Ось як я розтлумачив те, що зараз зробив Гван Хі.
-У нього були почуття до двох дівчат. -Так.
-Але врешті він вирішив відпустити одну. -Точно.
Думаю, він покінчував із Хе Сон, щоб зосередитися на Мін Чжи.
Але врешті-решт, гадаю, його більше тягне до Хе Сон.
Коли Хе Сон почала плакати, він теж просльозився.
Думаю, там виник зв'язок.
-Сльози споріднення. -Точно.
Люди так легко не плачуть.
-Вони мають бути зворушені чи розчулені. -Це точно.
Між ними виник зв'язок.
-Не знаю. -У нас різні думки.
-Ми колись так сильно не погоджувалися? -Цікаво, що буде.
Це вперше.
ОСТАННІЙ ДЕНЬ
-Останній день. -Фінал.
-Усе вертається назад. -Останній день.
Сьогодні той самий день.
Боже.
Я хочу покинути це місце, але відчуття дивне.
Знаю. Думаю, це місце матиме
на нас довготривалий вплив. Так?
Воно справить великий вплив.
Він вийшов на прогулянку.
-Значить, досі не вирішив. -Він досі розмірковує.
Якби визначився,
не гуляв би зараз. Він би був спокійним.
-Твоя правда. -Він ще не вирішив.
Це справді наш останній день.
Це точно.
-Мене цікавить Гван Хі. -Так.
Кого він обере?
Так, мені справді цікаво.
Я так нервую.
Я теж вмираю від цікавості.
Це так важко передбачити.
Ю СІ ИН
СОН ВОН ІК
Сьогодні ваш останній день в найгарячішому пеклі в світі — «Пеклі для самотніх».
КІМ ГЮ РІ
ПАК МІН ГЮ
Зараз ви зробите остаточний вибір.
АН МІН ЙОН
ЛІ ЧИН СОК
ЧХО МІН ЧЖИ
ЛІ ГВАН ХІ
ЧХВЕ ХЕ СОН
ЮН ХА ЧЖОН
ЮН ХА БІН
Нервуєш?
Так, трохи.
Лі Чин Соку.
Підійди до Пекельної брами.
Я так хвилююся.
Леді, якщо вашим остаточним вибором є Чин Сок,
станьте перед ним.
-То ось як це працює. -Ясно.
Мін Йон піде, так?
-Вона йде. -О боже.
Так, іде.
-Бувай. -Бувайте.
-Я повернуся. -Бувай.
-Побачимося. -Не думаю, що повернешся.
-Ні? -Ти підеш.
Чин Сок буде в захваті.
Я хвилююся.
Чин Соку.
Дякую, що так добре до мене ставився.
Це місце було би справжнім Пеклом без тебе.
Спечи мені хліб, коли ми вийдемо.
Мін Йон.
Дякую.
Кінець.
Боже.
Лі Чин Соку, назви своє остаточне рішення.
Людина, з якою я хотів би покинути Пекло, — це…
Ан Мін Йон.
-Боже. -Я за них такий радий.
-Вони мила пара. -Так.
Ан Мін Йон.
Як мило!
Ми вже знали, що це станеться.
Це точно.
Краще слухай мене.
-Ти теж. -Добре.
-Не будь до мене злим. -Не буду.
Вони схожі на молодят.
Так.
Вона отримала урок, коли прикинулася неприступною.
-Саме так. -Це так.
Безперечно.
-Великий урок. -Тепер у неї лише він на думці.
Було мило бачити зміни в ній.
-Так і було. -Те, як вона змінилася, було милим.
Кім Гю Рі.
Підійди до Пекельної брами.
-Черга Гю Рі. -Не знаю, що станеться.
Джентльмени, якщо вашим остаточним вибором є Гю Рі,
станьте перед нею.
Бувайте.
Вона для нього єдина.
-Мін Гю — чудовий хлопець. -Так.
Привіт, Гю Рі.
Ми двічі були разом у Раю,
і мені було цікаво з тобою розмовляти.
Також я добре провів час із тобою в Пеклі.
Я вперше за довгий час відчув, як затріпотіло моє серце.
Дякую.
-Я теж хочу тобі подякувати. -Гаразд.
Сподіваюся, ми будемо в добрих стосунках.
Гаразд.
-У мене добре передчуття. -Боже, я…
Що? Ти так не вважаєш?
Вона хоче бути з ним в добрих стосунках.
Так, вона це сказала.
-Але, може, просто як друзі. -Що?
Це могло значити дві речі.
-Як друзі чи як пара. -Так.
Кім Гю Рі, назви своє остаточне рішення.
Людина, з якою я хотіла би покинути Пекло, —
Пак Мін Гю.
Ось так.
-Це полегшення. -Я рада.
Пак Мін Гю.
Я куплю тобі пиріг із лохиною.
Скільки шматків?
Скільки захочеш.
Поки не стане погано.
Його почуття ніколи не змінювались.
-Нарешті йому пощастило. -Так.
Ю Сі Ин.
Підійди до Пекельної брами.
Щасти.
Джентльмени, якщо вашим остаточним вибором є Ю Сі Ин,
станьте перед нею.
Так.
-Він уже знає, що станеться. -Так.
По-перше, Сі Ин,
що більше я говорив із тобою,
то більше я відкривав у тобі нові сторони, так само як достоїнства.
Я відчуваю, що саме це змушувало моє серце тріпотати.
Я вдячний за емоції, які відчув із твоєю допомогою.
Дякую тобі за все в Раю…
Тобто, в Пеклі.
Гадаю, для нього це і був Рай.
Для нього це був Рай.
Ми постійно не збігалися за часом,
у нас було стільки перепон.
Але я така рада, що ми нарешті змогли багато поспілкуватися.
Я була дуже щаслива.
Ніколи цього не забуду.
Дякую.
У нас були дуже добрі розмови.
Я отримав задоволення.
І ти тут чудово впоралася.
Після того, як ми на початку разом прибули в Пекло,
ми з тобою провели більшість часу разом і справді багато розмовляли.
Я багато чого у тебе навчилася.
Ми мали купу чудових спогадів.
Ти був чудовим. Дякую.
Ю Сі Ин, назви своє остаточне рішення.
Людина, з якою я хотіла би покинути Пекло, — це…
Чхве Мін У.
-Гаразд. -Так, вона зробила свій вибір.
-Боже. -Вони — гарна пара.
Вон Іку не пощастило.
Чхве Мін У.
Ходімо.
Ти молодець.
-Ти теж. -Дякую.
-Ми всі сьогодні такі ошатні. -І не кажи.
-Як я виглядаю? -Як принцеса.
-Справді? -Так.
А ти — як принц.
-Справді? -Так.
Принц тут заради принцеси?
-Так, авжеж. -Куди тепер підемо?
Вони ж перша пара, яка ніколи разом не була в Раю, так?
-Боже. -Твоя правда.
Вони стали парою лише завдяки розмовам і спільному часу в Пеклі.
-Не знав, що таке може статися. -Точно.
Я би хотів сказати їй, що вона сподобалася мені значно більше, ніж я очікував.
СОН ВОН ІК
Усе гаразд?
Почуваюся так кепсько.
Лі Гван Хі.
Підійди до Пекельної брами.
-Боже. -Оце так момент.
Момент, на який ми всі чекали.
Леді, якщо вашим остаточним вибором є Лі Гван Хі,
станьте перед ним.
Переконана, він знав, що я оберу його.
Ось вона.
О боже.
Ха Чжон.
Це автоматично означає, що Ха Бін зазнав невдачі.
Йому доведеться лишитися з Вон Іком.
-Радий вас бачити. -Навзаєм.
-Що? -Вона не підводиться.
Справді?
Усе повністю зміниться.
-Що? -Якщо Хе Сон не піде.
-Ось вона. -Так, авжеж.
Так і знав.
Найкращим рішенням, яке я прийняла в Пеклі,
було підійти й поговорити з тобою.
Ти справді змусив моє серце тріпотати.
Не думаю, що я колись забуду свої почуття при нашій першій зустрічі.
Я вірю у взаємні почуття, які у нас виникли одне до одного.
Думаю, ти той, з ким я найбільше говорила
і ділилася почуттями від самого початку.
Я могла би сказати, що ти чудовий хлопець — милий і щиросердий.
Дякую, що сказав мені, що я теж гарна людина.
Що ж… Мін Чжи, мені подобається колір твоєї сукні.
Боже.
-Знаю. -Розумієш…
Ти дуже близька до мого ідеалу.
Мені було ніяково, що я не зміг краще ставитися до тебе.
Я хотів сказати це тобі вчора.
Упевнений, іноді тобі зі мною було весело, іноді — сумно.
Я знаю, я змусив тебе пережити емоційні гойдалки,
і за це я хотів би вибачитися.
Я справді мав до тебе почуття, Ха Чжон.
Сподіваюся, ми поїмо десь разом,
коли підемо звідси.
Хе Сон, будь ласка, не перечепися і не впади, хоч мене й не буде поруч,
а ще не їж наодинці.
І не плач наодинці.
Я знаю, що без мене ти добре впораєшся.
-Гадаю, він обере Мін Чжи. -Це Мін Чжи.
Ні, думаю, це буде Хе Сон.
Лі Гван Хі, назви своє остаточне рішення.
Кого, по-твоєму, він обере?
Думаю…
Гадки не маю.
Або Хе Сон…
-Він збиває мене з пантелику. -Так.
Думаю, це буде Мін Чжи.
Людина, з якою я хотів би покинути Пекло, — це…
Ха Чжон?
-Ніхто з нас не впевнений. -Ха Чжон?
Чхве Хе Сон.
-Я ж казала! -Бачите?
Серйозно?
Бачите?
Так, я справді щось відчула.
Він не плакав через шкодування.
-Авжеж ні. -Ті сльози?
Я ще в той момент відчула.
Що я вам казала?
Чін Кьон.
-Я знала. -Ми мали рацію.
Ви, хлопці, надто простацькі.
-Так, точно. -Здуріти можна.
-Вам до цього ще далеко. -Він дурив нас до кінця.
Серйозно.
Гван Хі! Не можна бути таким!
Але він нас виснажував до кінця.
-Серйозно. -Він нестерпний.
Він справді дивовижний.
Чхве Хе Сон.
Повірити не можу.
Сьогодні ти міцно мене тримаєш.
Немає причини не тримати.
Ти сміховинний.
Ти молодець.
Розмови, які були в нас вчора і в Раю,
можна вести лише з людиною, з якою ти споріднився.
Тому я не зміг від неї відсторонитися
і постійно ловив себе на тому, що дбаю про неї.
Якби я обрав Мін Чжи, я знаю, що думав би про Хе Сон.
Але якби обрав Хе Сон,
відчував, що так сильно про Мін Чжи я вже думати не буду,
тому й обрав Хе Сон без жодних коливань.
Я розумію.
Але як це могло статися?
Це так шокує. Я й гадки не мала.
-Що? -Я справді гадки не мала.
-Про що? -Що так буде.
-Ти не очікувала? -Ні.
Я вже знала, що мене він не обере.
Боже, це божевілля.
Привіт.
Мій остаточний вибір —
Юн Ха Чжон.
ЮН ХА ЧЖОН
Вона змусила мене відчути тут купу різних емоцій.
Я мав поводитися з нею більш по-чоловічому.
Я сильно про це шкодую, шкода, що я не доклав більше зусиль.
Завдяки їй я багато чого навчився і хотів би їй за це подякувати.
Кожне рішення, яке я прийняла тут, було зроблено з щирості
й ніколи через забаганку.
Тож нічого не змінилося б, навіть якби я повернулася в часі.
Я змогла висловити свої почуття,
і це все, що має для мене значення.
Я завжди була чесна у своїх почуттях, тож жодних шкодувань.
-Гаразд. -Ну добре.
«Пекло для самотніх» було гарячішим і більш насиченим подіями, ніж будь-коли,
наприкінці у нас склалося чотири пари.
Усім вітання.
Вітаємо.
Ми не могли розслабитися до останньої миті.
Що ви всі думаєте про цей сезон?
Як учасник другого сезону,
я старанно намагався думати про все з їхньої точки зору.
Знаю, були моменти, які було важко зрозуміти,
та як колишньому учаснику мені це дещо було зрозуміло.
Бо коли ти там, це місце природним чином стає твоїм світом.
Ти сильно занурюєшся.
Перетворюєшся на скакового коня, так?
Так.
Зосереджуєшся на одній меті.
-Лише одній? -Саме так.
На остаточному виборі.
Ще раз, дякуємо нашим учасникам за те, що виклалися на повну.
-Безумовно. -Так.
-Усі молодці. -Я би плакав там щодня.
-Так, щоночі. -Так.
Переклад субтитрів: Ганна Волошина