LEE SI-AN
CHUNG YOU-JIN
KIM MIN-SEOL
BAE JI-YEON
KIM HYE-JIN
KIM A-RIN
KIM TE-HWAN
KOOK DONG-HO
JANG THEO
KIM JEONG-SU
YUK JUN-SEO
IADUL CELOR SINGURI
Toate conversațiile individuale s-au terminat.
Dintre acești trei băieți,
numai unul…
va veni în Iadul celor singuri.
Ce?
- Ce nebunie! - Frate!
- Serios? - E o nebunie!
Ce cruzime!
Ce e asta, probă de film?
- Ce? - E o cruzime!
E o nebunie!
Serios, e o nebunie!
Vai de mine!
AN JONG-HOON
Mi-am zis că, dacă reușesc,
ar avea un impact mai mare.
Practic, o consider o șansă.
KWON KI-HA
Cu o șansă de 33% merită să încerci, nu?
Va fi interesant.
HONG SEONG-BO
Dacă nu te place nimeni, degeaba te duci în Infern.
Desigur, dacă e cineva mai atrăgător decât mine,
e logic să se ducă el.
Dar nu știu dacă există așa cineva.
Deci ei știau.
Serios?
M-au trecut fiorii.
S-ar putea ca telespectatorii să fie surprinși,
dar noi le-am spus de dinainte
că se vor face eliminări.
- Au fost cu toții de acord. - Da.
Tuturor li s-a părut foarte interesant.
Am înțeles.
Deci sunt încrezători.
- Da. - Clar.
Ei trei ar fi considerați incredibil de frumoși oriunde s-ar duce.
E logic să fie încrezători.
Sunt siguri că vor avansa.
E surprinzător
că fetele nu și-au dat seama că vor fi eliminări
decât după conversațiile individuale.
Fetele nu au știut?
Au crezut că e doar o ocazie de a-i cunoaște.
Dar acum au răspunderea enormă de a alege unul dintre ei.
Cine credeți că va reuși?
Eu cred că va fi al doilea.
- Fiindcă are umeri lați. - Da.
- De acord.
Am o presimțire.
Seong-bo zâmbește cu ochii.
- Și cu gropița. - Da, are gropiță.
În plus, e înalt și chipeș.
- Gropița lui… - Seong-bo e drăguț.
- Da. - Drăgălaș.
- Cred c-a obținut niște puncte. - Da.
Are o gropiță foarte drăgălașă!
Ki-ha a făcut o impresie bună.
- Are o față drăguță și un corp musculos. - Da.
Al treilea.
Cred că fetele îl plac.
Eu cred că va fi Ki-ha.
Și eu.
- Se duce în Infern. - Da?
E foarte potrivit.
E potrivit pentru Iadul celor singuri.
Este.
- Sunt de acord. - Ki-ha.
Decizia va depinde probabil de preferințele fetelor.
CU O ORĂ ÎN URMĂ
Acum vom începe conversațiile individuale.
KWON KI-HA ȘI JI-YEON
- Îmi pare bine. - Și mie.
Ați mai fost în Paradis?
- Nu încă. - Nu?
Nu, am fost în Infern.
După prima impresie, credeam c-ați fost de câteva ori.
- Serios? - Da.
Ați vrea să știți ceva anume?
Cum sunteți de obicei într-o relație?
- Eu… - Da?
Îmi place când conversația decurge ușor într-o relație.
- E important. - Da.
Sunt foarte glumeață.
Și mie îmi place să glumesc mult.
Îmi place să tachinez în glumă.
Vă exprimați sentimentele deschis?
Mă exprim ușor.
Deci, dacă îmi place de cineva, îi ofer această siguranță.
Da.
Înțeleg.
Când am vorbit cu Ki-ha,
am simțit că avem energii asemănătoare.
Am vorbit mult despre lucruri mărunte.
A fost foarte plăcut.
KWON KI-HA ȘI CHUNG YOU-JIN
- Cum sunteți într-o relație? - Eu?
Cred că trebuie să-l faci pe celălalt să fie în largul său și să fii grijuliu.
- Așa ceva. - Îmi place.
- Eu așa sunt. - Da.
Eu vorbesc mult.
Așa că îmi plac persoanele care știu să asculte.
- Stați, părul… - Da?
- Vă intră în ochi. - Mi-l aranjați?
Da.
De unde ați știut? Ați văzut?
Da, am văzut cum intră în ochi.
- Mulțumesc. - Stați puțin.
O să fac așa.
E bine?
Da, am terminat.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Văd că și într-o conversație scurtă
mențineți contactul vizual.
Da.
- Bine. - Îl faceți pe celălalt să se simtă bine.
- Serios? - Da.
Mulțumesc.
Am putea avea discuții plăcute.
- Serios? - Cred că ne-am înțelege.
Prima impresie despre Ki-ha a fost…
Mi-a inspirat o piatră neagră lucioasă.
„Lucioasă.”
La început părea aspru și colțuros ca un bolovan.
Dar, de fapt, este foarte delicat.
KWON KI-HA ȘI HYE-JIN
Care e genul dv. ideal?
- Îmi plac tipii haioși. - Haioși.
- Cineva cu care să mă înțeleg. - Da.
Mie îmi plac persoanele cu același simț al umorului.
Și care sunt fermecătoare în mod neașteptat.
Care par dure, dar au o fire blândă, ca un cățeluș.
Da, exact.
Și eu sunt așa.
Mi se zice că intimidez la început,
dar firea mea nu e așa.
Ki-ha are un chip dulce, delicat,
dar are corpul cel mai sexy.
KIM HYE-JIN
Te face să te simți în largul tău.
Cele zece minute au zburat!
Sincer, simt nevoia să mai vorbesc cu el.
Cum merge?
HONG SEONG-BO ȘI KIM A-RIN
Sunteți mai agitat decât credeați?
Da, mai mult decât credeam.
De obicei nu sunt timid.
- Da? Deci e tocmai invers. - Nu sunt, dar aici…
Nu mă pot liniști complet.
Înțeleg. Am trecut și eu prin asta.
Vă veți adapta repede.
Băieții-s foarte prietenoși
și vă vor face să vă simțiți binevenit.
Abia ne-am cunoscut și nu știu dacă pot spune asta,
dar aveți o pronunție foarte bună.
- Serios? - Da.
Vorbiți într-un mod clar și precis.
- Serios? - Da.
Mulțumesc.
- Cum de vorbiți așa de clar? - Chiar?
Nimeni nu mi-a mai spus așa ceva.
După mine, Hong Seong-bo a ieșit în evidență.
În principal, fiindcă-mi place cum era îmbrăcat.
Discuția cu Seong-bo nu a fost jenantă.
M-am simțit bine.
HONG SEONG-BO ȘI CHUNG YOU-JIN
A fost plăcut?
Uneori a fost plăcut.
Dar m-am gândit la multe.
La ce v-ați gândit?
Că…
Vezi cum unii pleacă sau că sunt lăsați în urmă,
și te gândești la o mulțime de lucruri.
Ce e?
- Doar… - Da?
Mă întrebam dacă le predați copiilor.
Adică parcă aș fi spus o poveste?
Parcă ați fi predat unui copil.
- Ați explicat foarte bine. - Da.
E valabil și pentru zâmbetul dv.
Zâmbiți mult. E frumos.
Mulțumesc.
- Aveți un zâmbet frumos. - Mersi.
Când a intrat singur și s-a așezat pe canapea,
nu părea să fie genul prietenos.
Așa mi s-a părut.
Dar, în timpul discuției individuale, a zâmbit și a vorbit mult.
Așa că a fost o surpriză plăcută.
HONG SEONG-BO ȘI KIM MIN-SEOL
Vi se spune des că aveți un zâmbet frumos, nu?
- Mie? - Da.
Cei care au o părere bună despre mine îmi spun asta.
Aveți un zâmbet frumos și relaxat.
Serios?
- Și eu sunt la fel. - Da.
- Da.
Cei cu zâmbet frumos se recunosc.
Da.
Îmi place.
Nu beți șampanie, putem da noroc cu apă?
Mulțumesc.
Care este genul dv. ideal?
- Al meu? - Da.
Cum am spus mai devreme, îmi plac
- …cei cu zâmbet frumos. - De ce…
- De ce ați ezitat? - Da?
Doar fiindcă am spus că aveți un zâmbet frumos,
iar acum spun că-mi plac cei cu zâmbet frumos.
- E jenant. - Altceva?
- Ca înfățișare. - Da?
Îmi plac ochii naturali și delicați,
nu îndrăzneți și bine definiți.
Ochii ca ai mei?
Da.
Cam ca ai dv.
Care e genul dv.?
Sincer, îmi plac persoanele amuzante.
Amuzante.
- Mie-mi plac cei cu care pot glumi. - Exact!
O persoană calmă și feminină…
Timpul pentru conversații…
Voiam să mai spun ceva.
- …a trecut. - Repede!
Voiam să vă tachinez.
- Așteptați-mă! - Bine.
Am plecat.
A zis: „Așteptați-mă!”
M-am topit!
Acum doar la asta mă gândesc!
- Ce? - Ai zis că n-o să șovăi!
Ce-a fost asta?
- Vai! - Se mai întâmplă!
- Știam c-așa o să fie! - Pe bune!
Știam că Min-seol o s-o facă!
AN JONG-HOON ȘI KIM HYE-JIN
- Hye-jin, nu? - Da.
- Da? - Da.
Aveți o memorie bună.
- N-am ținut minte numele tuturor. - Da.
Dar mi-l amintesc pe al dv.
Am auzit că ați fost în Paradis.
Da.
Așa deci.
Cred că e cineva pe insulă care vă interesează.
Da, a fost.
„A fost” înseamnă…
Că ați fost cu el, dar…
Cred că situația s-ar putea schimba.
- S-ar putea schimba? - Da.
- Care a fost impresia dv. despre mine? - Prima?
M-ați făcut să mă gândesc la o păpușă Barbie.
Sunteți ca o păpușă care a prins viață.
Jong-hoon se pricepe!
Sunteți ca o păpușă care a prins viață.
Serios?
Da, așa că…
Sunteți prima dintre cele șase care a venit
și m-a ajutat să mă simt relaxat.
Așa că e plăcut.
- Serios? Sunteți sigur? - Da.
Jong-hoon pare deschis și grijuliu.
Ca înfățișare, cred că el arată cel mai bine.
E cel mai apropiat de genul meu ideal.
Vă place să beți?
AN JONG-HOON ȘI CHUNG YOU-JIN
Dacă beau împreună cu mâncarea potrivită,
uneori îmi place.
- Mâncarea de aici se potrivește? - De aici?
Fiindcă vin din Infern, tot ce e aici e gustos.
O să dispară în curând.
- Înțeleg. - Da.
Păreți să zâmbiți mult.
- Nu știam că zâmbesc mult. - Da.
Dar lumea tot zice asta.
Da. Chiar și înainte…
când eram acolo,
stăteați chiar în capăt.
- Da. - Și ați zâmbit tot timpul.
Da.
- Cred că zâmbesc mult. - De asta.
Păreți foarte populară.
- Serios? - Da.
Care e genul dv. ideal?
Cineva care se poartă respectabil.
Respectabil?
Mă refer la atitudinea lui față de viață.
Cineva care corespunde standardelor mele și e respectabil.
Și mie îmi plac persoanele politicoase.
Am întrebat care e genul lui
și mi-a zis că-i plac oamenii politicoși, care zâmbesc mult.
M-am gândit că avem gusturi asemănătoare.
Cred că e ceva care ne-ar putea apropia.
Vorbiți într-un mod foarte delicat. Ce fire aveți?
La muncă-s într-un fel, cu prietenii sunt altfel.
Și cu iubita cum sunteți?
- Cu iubita? - Da.
Cred că-s atent.
O fire grijulie?
Încerc să fiu atent.
De aproape păreți diferit față de cum păreți de departe.
Cum așa?
De departe
păreți aprig și cam înfricoșător.
Dar, de aproape, sunteți chiar chipeș.
- Serios? - Da.
Chipeș și bun la suflet?
Mă bucur. E un lucru bun?
Desigur.
Când am intrat și v-am văzut de departe…
Da?
Am zâmbit după ce v-am văzut.
- De ce? - Fiindcă zâmbeați.
- Serios? - Da.
- M-a făcut să mă simt bine. - De ce?
- De obicei, nu dau atenție înfățișării. - Bine.
Dar mi-am dat seama că poate-mi pasă mai mult decât credeam.
Pe bune?
- Da? - De asta.
Aveți o față expresivă.
Mulțumesc.
Mi-am dat seama că flirta un pic cu mine.
Lucrurile astea mici mi-au atras atenția.
- Se vede că fiecare are șarmul lui. - Clar.
De la început, Seong-bo mi s-a părut drăguț și fermecător.
Când l-am auzit vorbind,
- …mi s-a confirmat părerea. - Da.
- Lui Min-seol pare să-i placă Seong-bo. - Da.
- Da.
Cred că-l alege pe Seong-bo.
Arată bine împreună.
Păcat de Ki-ha!
- Da. - Părea încordat în timpul discuțiilor.
Nu cred că fetele i-au putut vedea șarmul.
După mine, Seong-bo s-a descurcat cel mai bine.
- Da. - A fost cel mai relaxat.
Da.
Jong-hoon e neașteptat de elocvent.
A fost foarte bun, m-a luat prin surprindere.
A dat totul.
- S-a străduit mult. - Așa e.
Pare dur, dar e blând când vorbește.
Da.
Se îmblânzește când zâmbește.
Da, și se pricepe la făcut complimente.
Toate conversațiile individuale s-au terminat.
Dintre acești trei băieți,
numai unul…
va veni în Iadul celor singuri.
Ce?
- Ce nebunie! - Frate!
E o nebunie!
Serios, e o nebunie!
Fetele vor alege acea persoană.
M-a luat cu fiori.
E o cruzime să ne pună pe noi să alegem.
Cei doi băieți care nu sunt aleși…
vor fi eliminați imediat.
Eliminați?
Și se vor duce acasă.
Era un joc cu eliminări.
- Ce aiurea! - Înnebunesc!
Vai de noi!
Serios, mi s-a părut foarte brutal.
Nici nu mi-aș fi închipuit.
La gândul că, prin alegerea mea, trimit doi oameni acasă,
simt o mare povară.
Vorbesc serios.
Mă gândisem la cineva cu care să merg în Paradis.
Dar acum, cu eliminările, nu mai sunt sigură.
- Da. - Nu?
Ai hotărât?
Mă doare capul.
„Persoana care mă interesează
ar putea să nu vină în Infern cu mine.”
La asta m-am gândit.
Min-seol îl alege pe Seong-bo.
- Da. - Nu te preface că ai dubii!
Chiar așa!
DIN INFERN ÎN PARADIS
Vom comunica rezultatele.
Vai de noi!
În urma voturilor voastre, acum vom spune…
cine e alesul.
- Ce? - Vine pe ușa aia?
Vai de noi!
Cine o să fie?
Eu l-am votat pe Kwon Ki-ha.
Discuția cu el a fost cea mai memorabilă.
BAE JI-YEON L-A ALES PE KWON KI-HA
Eu l-am votat pe Hong Seong-bo.
Discuția cu el a fost cea mai interesantă.
KIM MIN-SEOL L-A ALES PE HONG SEONG-BO
Vedeți? Știam c-o să fie așa!
Ambele au fost deschise.
- Da - Da.
Eu l-am ales pe Jong-hoon, fiindcă e mai aproape de idealul meu.
KIM HYE-JIN L-A ALES PE AN JONG-HOON
- Votul e împărțit. - L-a ales pe Jong-hoon.
- Un vot pentru fiecare. - Da.
Cred că iar au emoții.
L-am votat pe cel cu care aș regreta dacă n-aș stabili o legătură,
așa că l-am ales pe Jong-hoon.
LEE SI-AN L-A ALES PE AN JONG-HOON
Deoarece el mi s-a părut puțin mai autentic,
l-am votat pe Hong Seong-bo.
KIM A-RIN L-A ALES PE HONG SEONG-BO
M-am gândit că, dacă stau cu el în Infern,
sentimentele mele s-ar putea schimba.
Pe baza asta voi alege.
Totul depinde de asta.
You-jin e imprevizibilă, am văzut-o în toate discuțiile.
- Cu cei trei. - Da.
Cred că va fi ales Jong-hoon.
Eu cred că ar putea fi Seong-bo.
O să fie Jong-hoon.
- Cred că el va fi. - Da.
Se deschide ușa.
Cine este?
Cine?
- Mulțumesc. - Felicitări!
E Jong-hoon.
Are jumătate din voturi.
Cred că sunteți fericit.
Da, sunt.
Mulțumesc.
Ce ușurare!
Da.
E uluitor!
- E frumos când zâmbește. - Da.
E un tip dur, cu o latură blândă.
Are un farmec neașteptat când zâmbește.
E drăguț.
Acum vom forma perechile care se duc la întâlnire în Paradis.
Răsturnare de situație!
- Sunt curioasă pe cine va alege. - Da.
An Jong-hoon.
Te rog să alegi două persoane
cu care ai vrea să te duci în Paradis.
- Două? - Ce?
- Două! - Interesant.
Sigur o să fie You-jin și Si-an.
Si-an se duce sigur.
Cealaltă ori e You-jin, ori Hye-jin.
I-a făcut complimente lui You-jin, i-a zis că zâmbește frumos.
Iar lui Hye-jin i-a spus
că e ca o păpușă Barbie care a prins viață.
Cele două fete
cu care aș dori să mă duc în Paradis sunt…
Kim Hye-jin.
Și Lee Si-an.
Pe ele le aleg.
Da, așa e.
Săraca You-jin!
- Zâmbetul ei n-a mai ținut. - Nu.
Atunci, de ce îi tot spun că are un zâmbet frumos?
INFERN
E deja ora cinei?
- Să mâncăm aici, ca să nu stăm la soare. - Da.
Umbra este aici.
Ne așezăm alăturați?
- Da. - Bine.
Ce e cu cina asta? Înnebunesc!
Poftă bună!
- Mulțumesc. - Poftă bună!
Mulțumesc.
De ce-s lipsit de energie?
- Și eu. - N-am energie deloc.
Cum credeți că e băiatul cel nou?
Poate că e musculos?
- Și sportiv. - Și are 1,90.
Dacă are 1,90…
Oare vine unul care e perfect?
Sunt curios.
- Cine poate fi? - Nu-i așa?
De ce-s toți așa de…
- De ce-s așa dărâmați? - Sunt mohorâți.
Fiindcă nu e nicio fată acolo.
- Vine cineva. - O fată!
Vine o fată.
A venit și aici cineva.
- O fată? - Da, așa și trebuie.
Trebuie să vină, să-i mai dezmorțească.
Eu cred că o să vină un tip energic.
Oricine ar fi, presimt că va fi un om deosebit.
- Habar nu au ei! - Da.
- Vorbesc despre băiatul nou. - Da.
- Și, dintr-odată… - Situația se va schimba.
Cine e?
Bună!
- Luați loc! - Bună!
Vai!
- Luați loc! - Bună!
Cine e?
Am crezut că s-a întors cineva din Paradis.
Dar, când s-a apropiat,
am văzut că e o frumoasă necunoscută.
Bună!
Bună, mă numesc Park Hae-lin.
- E foarte frumoasă. - Ce frumoasă e!
Dacă m-aș descrie într-un singur cuvânt,
aș zice că-s grozavă și recunosc repede.
De asemenea, sunt drăguță și simpatică.
Sunt atrăgătoare datorită înălțimii și siluetei perfecte.
Sunt foarte sociabilă,
așa că la exterior pot părea un buldozer.
Dar, dacă-s lângă cineva care-mi place,
mă emoționez și mă port cam aiurea.
Când flirtez
și îl fac pe celălalt să se îmbujoreze,
îmi bate inima tare.
- Bună! - Pot să mă așez aici?
- Așezați-vă acolo. - Bine.
Așezați-vă acolo.
Avea trăsături exotice și era incredibil de frumoasă.
Poate că e cea mai frumoasă de aici.
Înfățișarea ei m-a impresionat.
Avea ochi mari și frumoși.
Cred că atmosfera din Infern se va schimba radical.
Cum vă numiți?
Park Hae-lin.
„Hae”, nu „Hye”.
Da.
- Îmi pare bine. - Și mie.
S-a schimbat complet atmosfera. Stăteam toți sprijiniți.
- Zâmbește mult. - Da.
Ce cald e!
Ați luat cina?
Am luat doar prânzul, înainte să vin.
Ați putea mânca asta.
În acest caz…
Vreți să mâncați ceva?
Vreau doar un pahar cu apă. Mulțumesc.
Ce rapid e!
De când te miști așa de iute, Te-hwan?
De ce e așa de activ?
- Eram foarte plictisiți. - Bine.
Acum, că ați venit dv., zâmbim cu toții.
- Credeam că vine un băiat nou. - Da.
- Eram siguri. - Eram convinși.
De ce?
Fiindcă acum suntem cinci băieți și șase fete.
Poate că de dincolo o să vină doi băieți…
E posibil.
Cum adică „de dincolo”?
Toate fetele de aici s-au dus în Paradis împreună.
Doar fetele?
Toate.
Serios?
Deci azi suntem doar noi?
Cine știe?
Poate mai vin.
Nu știm.
Chiar nu putem ști.
Tot ce-am prezis a fost greșit.
Ce ați mai prezis?
„Va sosi un băiat înalt, vânjos, de 1,88.”
- Cel puțin 1,88. - Da.
- Chiar 1,90. - Și musculos.
Sincer, eram fericită.
Acum sunt aici doar băieții.
M-am gândit că am ocazia să ies în evidență.
Voiam să vorbesc cu fiecare cât mai repede.
Unul e genul meu ideal ca fire, iar altul, ca înfățișare.
Pe ei doi aș vrea să-i cunosc mai bine.
Ce părere ai de ea?
Până acum mi-a făcut cea mai bună impresie.
- Da. - Cred…
că va fi grozavă ca să schimbe regulile jocului.
Nu-i așa? Este și foarte veselă.
- Are calități care plac băieților. - Da.
Așa e.
Firea ei și felul în care se poartă sunt grozave.
Și pare genul care ia inițiativa.
Ce zici de înfățișarea ei?
Ca înfățișare,
e aproape de genul meu ideal.
Da, pare genul tău.
E sexy, dar drăgălașă.
- Așa ți se pare? - Da.
Ca înfățișare, e foarte aproape de genul meu ideal.
Este fermecătoare.
Când am făcut fotografia polaroid…
Aveți vreun motiv să stați înșirați?
Nu.
Ce să facem?
- Ne apropiem? - Spuneți-ne ce vreți…
Să fac poza de aici?
Eu mă duc în spate.
E bine așa?
Doi, trei.
Arăta ca o celebritate la o ședință foto.
Și eu am zis că e o celebritate.
Uluitor.
- E diferită. - E super și e și elegantă.
Fetele nu știu despre asta.
Da. E cam…
- O să se agite, nu? - E o concurentă puternică.
Așa zic și eu.
Niciuna dintre fete nu este așa.
Jeong-su nu se îndrăgostește ușor sau repede,
dar a zis că ea e genul lui ideal.
Și, în loc să fie distantă,
e sociabilă și se înțelege bine cu ceilalți.
- Asta o face și mai atractivă. - Da.
- Bună! - Am văzut că ai luat doar berea.
- Ce tare! - Și…
Cred că n-ai putut mânca atunci când vorbeam.
Super!
- Mai târziu… - Da?
Poate ți se face foame.
Poate că asta e ultima cină.
Ce zici?
Este altfel decât te așteptai.
Aveți dreptate.
- De ce vorbești formal? - Da.
CU O ORĂ ÎN URMĂ
- Încă vorbiți formal? - Da.
Încă nu ne cunoaștem vârsta.
Să vorbim informal!
Serios?
Dar…
Sunteți sigură?
Da, dă-i bătaie!
- Eu… - Da.
Mai am nevoie de timp.
Da.
E cald aici.
- E bine, dacă nu bate vântul. - Da.
- E întuneric, nu putem vedea priveliștea. - Da.
E frumos în timpul zilei.
- Deși nu-s multe de văzut. - Da.
Vederea mea nu e rea.
- Vederea. - Vederea asta.
- Ce-i asta? - Ce?
- Mă simt emoționată. - Stai!
- Îmi place. - Dă-te laoparte!
- Vreau să văd vederea aia. - Bine.
Cum a fost în Paradis?
În Paradis?
A fost frumos.
Da?
Cum ai reușit să te duci?
M-am dus din cauza circumstanțelor.
- Circumstanțe? - Cred că nu din cauza lor.
Am ales eu să mă duc.
Serios? „Circumstanțe”?
Jeong-su are tendința de a evita răspunsurile directe.
Te-ai supărat, Da-hee?
- Nu. - De ce te-ai supărat?
- Vrea să facă impresie bună. - Da.
- Dar scuza aia a fost slabă. - Da.
De asta s-a corectat după ce a spus așa.
Așa de mult îi place Hae-lin.
Contează foarte mult cu cine te duci.
După ce am fost acolo de două ori…
- A fost diferit? - Da.
- A fost complet diferit. - Da.
Cu o persoană, ne-am întors prieteni buni.
- Prieteni? - Am ajuns să ne înghiontim.
- Așa. - Și cu cealaltă?
Am vorbit mult cu ea.
Înțeleg.
Cum este?
E altfel decât tine.
E delicată?
- Puțin. - Pură și inocentă?
Așa e din fire?
Tu ești altfel?
Eu…
n-aș zice că-s inocentă.
Da.
Pun prea multe întrebări?
Nu, deloc.
Sunt doar curioasă.
Vântul îți deranjează părul. Ești bine?
Nu prea are ce să aranjeze.
- Ai grijă tu de părul meu? - Bine.
O să-l țin sub observație.
Bine.
Deci încă nu te interesează nimeni?
Păi…
încă suntem în faza de tatonare.
- Da. - Sincer, abia m-am întors din Paradis.
Ieri a fost prima noapte în Infern.
Pe unele le-am cunoscut abia ieri, iar cu unele încă n-am vorbit.
- Așa că… - Bine.
Persoana care mă interesează…
Da.
Și tu?
Și eu. Practic…
Simt că…
Jeong-su…
Cred că ești mai mare decât mine.
Așa am presupus. Scuze!
Ca înfățișare, ești cel mai apropiat de idealul meu.
- Serios? - Da.
Când zâmbești, ai gropițe sau…
Cum se cheamă astea?
- Riduri de expresie? - Gropițe?
Da, îmi plac nu doar gropițele, ci și ele.
Mulțumesc.
Asta e.
M-am fâstâcit.
- Serios? - Ce?
Am fost prea îndrăzneață?
- Dar, sincer… - Da.
Dintre toate fetele cunoscute aici,
tu ești idealul meu în ce privește înfățișarea.
- Serios? - Da.
Care e idealul tău în privința înfățișării?
Nu știu.
- Dar te consider frumoasă. - Da?
Îmi place.
Da?
De asta…
Ar trebui să vorbim mai mult.
Așa este.
- Trebuie să ne cunoaștem. - Da.
Mă mișc prea repede?
Nu, trebuie să fim rapizi.
Trebuie să acționezi rapid.
Da.
Cred că trebuie.
Eu așa m-am gândit. De asta ți-am spus.
Mi-am făcut curaj.
Trebuie să lupți pentru dragoste.
Nu asta fac?
Ba da.
Așa.
Ce e?
Totul merge foarte repede, nu?
Serios!
Ca băiat, dacă cineva ca Hae-lin s-ar purta așa adorabil cu mine,
- …aș fi captivat. - Exact.
Fiindcă amândoi sunt frumoși,
probabil au multă experiență.
De asta se comportă natural și cu pricepere.
Nu se simt jenați, nu sunt timizi.
Da, fiindcă sunt așa de frumoși,
vorbesc deschis despre sentimente, nu le ascund.
- Dar… - Cred…
Încă nu știm ce fel de fire preferă.
Trebuie să vedem.
- Da. - Da.
Deocamdată, par să se înțeleagă de minune.
Bună!
Ce ați făcut?
Am așteptat cu răbdare.
Cum vi se pare aici?
Vreți să cunoașteți mai bine pe cineva care vi s-ar părea potrivit?
Sinceră să fiu…
Dong-ho… Cum să vă spun?
Doar Dong-ho?
Cum vă e mai ușor. Vorbiți informal!
Dl Dong-ho.
E prea formal. Mai lipsește doar o plecăciune.
Ca fire, mi-ai făcut o impresie bună.
Cea mai bună dintre toți.
Așa că…
Mă gândeam…
Discuțiile astea au durat mai mult decât mă așteptam.
Mă întrebam dacă să vorbesc cu toți și abia la urmă cu tine.
Felul de mâncare principal?
Sau o gustare?
Ce tot spui acolo?
Glumeam.
A fost amuzant.
M-am gândit și am hotărât să te văd cât de repede posibil.
E fascinant,
pentru că băieții sunt deja apropiați,
dar tu nu te-ai simțit stânjenită.
Asta mi s-a părut și fascinant, și atrăgător.
Asta am simțit de la început.
- Cum te-ai descrie? - Eu?
Da, fii sincer!
- Ce crezi? - Am fost sincer tot timpul ăsta.
În subconștient, toți vrem să facem impresie bună.
Eu așa sunt.
Nu neg, și eu fac asta.
De obicei, aș sta așa.
Dar am căutat pe Internet.
- De obicei… - De ce ai căuta așa ceva?
Am căutat „postură de tip cool”. Mi-a sugerat-o pe asta.
- Ce-i asta? - Stai dreaptă.
- Așa? - Da.
Zicea că trebuie să stau așa.
- A căutat așa ceva? - Serios?
Am înțeles.
Așa?
Oricum…
Firea mea…
Cred că…
Sunt perfecționist în ce privește lucrurile despre care îmi pasă.
Asta e valabil și pentru muncă, și pentru relații.
Când mă captivează un anumit lucru, doar pe el mă concentrez.
Și tu? Ce fire ai?
Eu sunt invers, dar de asta e chiar mai bine!
Așa e.
Când e vorba de muncă,
vreau să fac multe lucruri.
Așa că aș avea nevoie de cineva alături,
care să mă ajute să rămân echilibrată.
- Interesant! - Da.
La cum văd că te distrezi și vorbești relaxat cu băieții,
cred că te-ai înțelege bine și cu celelalte fete.
Deocamdată nu te interesează niciuna?
Treaba e că persoana care te interesează
nu e mereu potrivirea perfectă.
Așa e, și a trecut foarte puțin timp.
Am tendința să mă implic în mod inutil.
Și am avut momente mai bune și mai rele.
Le-am și cerut sfatul celorlalți.
Dar ei abordează lucrurile mai relaxat.
Îmi făceam griji dacă persoana rămânea singură.
- Așa că o așteptam. Și… - Cine e?
- Așa făceam. - Cine e?
Așa făceam.
- Și… - Cine e?
- Așa făceam. - Cine e?
Așa făceam.
- În a patra zi… - Glumesc.
Mă faci să mă fâstâcesc.
M-ai luat pe nepregătite.
Dong-ho e tare drăguț.
Își pierde cumpătul.
Da, Dong-ho e fermecător.
Cred că ți-a fost greu.
- Nu e greu. - În ultimele trei zile.
Doar e Infernul.
Și acum?
Acum e…
Iar te-am luat pe nepregătite?
Întâlnirea lui Hae-lin cu Dong-ho e diferită.
Întâlnirea asta mi se pare mai plăcută.
Probabil din cauză că Dong-ho
avea mereu o față impenetrabilă, cu oricine vorbea
- Așa e. - Mereu își păstra calmul.
Și-a pierdut cumpătul pentru prima dată în fața lui Hae-lin.
S-a emoționat.
I s-a luminat fața și a început să zâmbească.
- Da. - Și are o privire blândă.
Asta e…
Cred că a uitat de A-rin.
A dat-o uitării.
Parcă are inimioare în ochi.
PARADIS AN JONG-HOON ȘI LEE SI-AN
Arată delicios.
- Poftă bună! - Poftă bună!
Cred că vă e foame.
Da, mor de foame!
Arată delicios.
Câți ani aveți?
- Treizeci… - Am 32.
- Bine. - Da.
Cu ce vă ocupați?
Am un restaurant.
Sunt proprietarul unui restaurant din Apgujeong.
În acest moment mă ocup de două restaurante.
La etajul întâi avem un local cu bucătărie din Hong Kong.
La subsol avem un local inspirat din restaurantele japoneze.
AN JONG-HOON, 32 DE ANI PATRON DE RESTAURANT
De ce m-ați ales pe mine?
În acele zece minute,
timpul a trecut cel mai repede când eram cu dv.
A zburat într-o clipă.
- Serios? - Da.
Dintre cele șase.
Mi-a părut rău.
Voiam să mai vorbesc cu dv.
Noi am fost ultimii, nu?
Da.
- Care a fost prima impresie despre mine? - Prima?
Dv. mi-ați făcut cea mai bună impresie.
- Serios? - Da, zâmbeați larg.
Erați în mijloc.
Am văzut o fată cu rochie albă care-mi zâmbea frumos.
Dv. erați, Si-an.
De asta mi-am zis că ar fi interesant.
Am vrut să mă duc în Infern cu dv.
- Vrei să… - Vrei să vorbim informal?
- Sigur. - Bine.
Bine.
Mai devreme,
când vorbeați pe rând, abia așteptam să vorbesc cu tine.
- Serios? - Da.
Da, abia așteptam.
- Ești foarte sincer. - Da.
Bine.
Întâlnirea mea cu Si-an a fost cam ciudată la început.
După ce am zis ce meserie avem și am vorbit informal,
totul a devenit relaxat și amuzant.
PARADIS AN JONG-HOON ȘI KIM HYE-JIN
- Vă plac roșiile? - Da.
Serios?
O să vi le tai.
Mulțumesc.
Vreți să vă tai și asta?
De ce m-ați ales?
De obicei, nu mă uit la înfățișare,
dar dv. mi-ați părut cea mai frumoasă.
- Serios? - Da.
Așa că…
Vreți să vorbim informal?
Sigur.
M-am gândit că, dacă vorbim informal, ne apropiem mai repede.
Sunt de acord.
- Da. - Cu siguranță.
Sunt sigur că ne vom cunoaște treptat, pe măsură ce vorbim mai mult.
La prima vedere, m-am gândit
că ar putea fi greu să te abordez.
Așa am crezut.
Tu…
Sincer…
Știi gustările acelea de bar de mai devreme?
- Prăjiturile? - Da.
„Gustările de bar.”
Așa le spun la lucru. Deci ne-au dat prăjituri.
Nimeni nu a mâncat, în afară de tine.
- Serios? - Da.
Erau acolo ca să le mâncăm.
- Da. - Mi-era așa o poftă!
Da, și, când te-am văzut mâncând, mi-ai părut foarte drăguță.
Foarte drăguță.
- Serios? - Da.
Cum a fost în Infern?
În Infern?
Puteți mânca mai întâi.
- Bine. - Beți și apă!
Păreai distantă.
Așa păreai,
dar imediat ai încercat să mă faci să mă simt în largul meu.
Asta mi-a făcut o impresie puternică.
Abia aștept să ajung în Infern.
Cred că e romantic, cu vedere la ocean.
- E amuzant. - Da?
- Da, o să fie frumos. - Și eu…
Da, abia aștept!
La întâlnirea cu Hye-jin, m-am simțit relaxat de la început.
Știe să asculte și e ușor să vorbești cu ea.
A fost plăcut.
Jong-hoon are o calitate unică.
În funcție de direcție, fața lui pare…
- Diferită? - Da.
Ai dreptate.
Arată în mai multe feluri.
Arată complet diferit cu și fără ochelari.
Îmi aduce aminte de videoclipurile cu ASMR.
- Vorbește lent și liniștit. - Te face să te concentrezi.
Vorbește lent și te face să te concentrezi.
E relaxat.
Jong-hoon a fost la întâlnire și cu Si-an, și cu Hye-jin.
Pe care credeți c-o place mai mult?
Nu pare să aibă preferințe, așa că nu-s sigură.
Exact. Mi se pare că le place în mod egal.
Cred că vrea să aibă o șansă și cu Si-an, și cu Hye-jin.
- Îl imiți pe Jong-hoon? - Da.
Hai să vorbim și noi încet.
Ca lumea să se concentreze.
Chiar merge!
ZIUA A 5-A
INFERN ORA 13:00
N-am energie nici să curăț cartoful ăsta.
Le așteptam pe Si-an și pe Min-seol.
M-am gândit că fetele care s-au dus în Paradis se vor întoarce azi.
O așteptam pe Si-an, dar nu mai venea.
A fost așa de bine în Paradis!
- A fost foarte frumos. - Da.
Bună, Infern!
- Bună! - Ne-am întors.
S-au întors.
Vin.
Dar sunt numai trei.
De ce?
Ce se întâmplă aici?
Bună!
- Bună! - Bună!
Ce mai faceți?
- Unde-s ceilalți? - Ce se petrece?
- De ce sunteți doar trei? - Și ceilalți?
Avem multe să vă povestim.
- Ce e? - Veniți!
S-a întâmplat ceva?
Și noi avem multe de spus.
S-a întâmplat ceva.
- Așezați-vă! - Ce este?
- Stai! - Ați mâncat?
Nu, ne e foarte foame.
Arată delicios.
Ne vedem des.
Ai dreptate.
Des.
Când m-am întors, Jun-seo părea fericit să mă vadă.
Poate fiindcă nu ne văzuserăm?
Părea puțin mai entuziast decât de obicei.
Mie așa mi s-a părut.
Ne spuneți ce s-a-ntâmplat?
Da.
După plecare…
- A noastră? - Da.
După ce ați plecat…
- O fată nouă… - O fată…
- A apărut brusc. - O fată.
Serios? Nu mințiți?
Adică s-a dus în Paradis cu ceilalți doi băieți care erau aici?
Da, a luat doi dintre cei cinci băieți de aici.
S-a dus cu Dong-ho și Jeong-su.
- Dong-ho și Jeong-su. - Dimineața.
- Dimineața? - Da.
MAI DEVREME, DIMINEAȚA
În sfârșit!
Plecăm.
Da.
Cum te simți cu doi băieți lângă tine?
Minunat!
- Să mergem! - În sfârșit!
- Să mergem! - Abia aștept!
- Azi? - Azi-dimineață.
- Dimineață? - De curând.
Eram sigură că Dong-ho va fi aici când mă întorc.
Am venit sperând că voi putea vorbi mai mult cu el.
Ce dezamăgire!
Pe mine mă interesează Te-hwan și, fiindcă era aici,
m-am simțit ușurată.
- Cred că ai emoții. - Pe bune.
Acum, că-s aici, am emoții.
„Nu dezvăluiți profesia și vârsta.”
REGULILE INFERNULUI NU VĂ PUTEȚI DEZVĂLUI PROFESIA ȘI VÂRSTA
Stai așa!
- Au venit! - Au venit!
Bună!
Au venit!
S-au întors.
Par foarte prietenoși.
- Bună! - Bună!
- Am crezut că e Jeong-su. - Nu?
Sunt Jang Theo. Încântat!
- Bună! Sunt An Jong-hoon. - Jong-hoon.
- Îmi pare bine. Yuk Jun-seo. - Bună!
- Bună!
Sunt Kim Te-hwan.
- An Jong-hoon. - Jong-hoon? Îmi pare bine.
Îmi pare bine! Unde să mă așez?
Scaunul ăsta e ocupat?
E un scaun gol. Poți să te așezi aici.
Să mă dau mai încolo?
Mulțumesc.
Are un fizic grozav!
Dacă m-aș bate cu el, aș pierde,
trebuie să fiu atent.
A venit să se bată?
- Vai! - De asta?
De ce se gândește numai la bătaie?
- Mori de râs cu el! - Pe bune!
Acum sare la bătaie!
E pregătit de luptă.
Nu-mi fac griji pentru noul-venit, Jong-hoon.
Suntem atrăgători în mod diferit.
Gusturile noastre nu se suprapun.
Când a venit Jong-hoon,
m-am prezentat în timp ce mă uitam la Si-an.
Sfârșit.
- Ce ai mai făcut? - M-am gândit la tine.
Serios.
Ce nesuferit!
Unde-s ceilalți băieți?
Fetelor, ascultați!
- A venit o fată nouă. - Da.
A venit o fată nouă.
Ce?
Și a plecat cu doi băieți.
- Cu cine? - Jeong-su și Dong-ho.
Am înțeles.
- Jeong-su și Dong-ho. - Așa deci.
Când au plecat?
- Azi-dimineață. - Da.
Plecaseră când ne-am trezit.
- Plecaseră? - Da.
- Sunt sigură că se întorc mâine. - Da.
Au plecat azi, probabil se întorc mâine.
Încă se gândește la Jeong-su?
- Probabil îi place de el. - Da.
Serios? Încă?
Jeong-su…
Am încercat să mă fac că nu-mi pasă.
Este manierat
și te face să te simți specială.
Așa că m-a deranjat puțin.
Să-i ceară o mască
și să-i maseze mâinile dacă i se face rău în elicopter…
Aș vrea să nu facă lucrurile astea.
Serios?
Îi place și mai mult de el.
Cred că a încercat să treacă peste, dar n-a putut.
Prima experiență i-a lăsat o impresie profundă.
- Aveți șervețele? - Da.
- Ai terminat, Jun-seo? - Ce?
- Ai terminat? - Da.
Stai așa.
- Te-ai murdărit? - Mulțumesc.
Ce e asta?
- E un serial TV? - E așa pur!
Pare melancolic!
Se pare că lui Si-an îi place mult de Jeong-su.
Deci, dacă Jun-seo nu-și dă silința, o să-i fie greu s-o recucerească.
Apropo, Theo o place doar pe ea.
Da. Si-an e foarte populară.
Da.
Patru băieți sunt interesați de ea.
Oare ce-o să facă Theo?
E neobosit. „Ce ai făcut?” „Gândește-te la tine.”
Da, a cam exagerat.
Dacă nu are grijă, începe să semene cu un robot…
Sau poate părea neserios.
Da.
Și Theo se grăbește.
- Dar e sincer. - Da.
Hai să ne distrăm azi, dacă ieri n-am putut, Te-hwan.
Pistolul ăsta cu apă e puternic.
Deci așa se trage.
Așa se face, Te-hwan.
Ești curajoasă.
- Vrei să dai de necaz? - Nu e mare lucru.
Ce curajoasă! Ai intrat imediat.
Păi…
- Îmi pare bine. - Ce mare scofală?
Se bălăcesc de parcă ar fi niște foci.
Vreau să mă sui.
Haide!
Unu, doi, trei.
- Nu! - Tu ai răsturnat-o!
Tu ai răsturnat-o!
Bine.
Min-seol.
Își zice: „Vă distrați?”
Asta e mai bună. N-o să se răstoarne.
Urcă-te pe ea ca o sirenă.
- Cum? - Cațără-te!
Așa.
- Bine. - M-a durut.
Te-ai zgâriat.
- Da. - Ești bine?
Nu chiar.
E bine așa?
Da. Stai!
Așteptați! Să mă așez frumos.
Așteptați!
Când Jun-seo se gudura pe lângă Si-an…
„Se gudura”!
„Se gudura.” Mor de râs!
Când Jun-seo se gudura pe lângă Si-an,
mi-am zis: „Bine, du-te s-o cunoști.”
„Nu găsești una mai amuzantă decât mine.”
Ăsta e perfect.
Ce faci?
Hei!
De ce mă tragi de păr?
- Stai! - Deja chelesc.
Stai!
Ai grijă! Păzesc cu picioarele.
- Ce faci? - Nu știu.
Nu mai fi așa geloasă!
- Ce? - Nu m-am dat cu cremă.
Ce-ai zis?
Ăia nu-s ai mei?
Sunt ai tăi?
Ce faci?
Seamănă toți.
O să-i împrumut.
- Da. - Ai lui Jun-seo?
- Da. - Pune-ți și astea.
Vrei să le țin?
Mi-am dat seama că râd cel mai mult când sunt cu el.
Râd fără să mă gândesc.
Sunt foarte frustrată acum.
E adorabilă.
- Chiar e! - Ce drăguță!
Poftim, avem fructe…
- Ești bine? - Ce?
Apa era bună? Nu ți-e frig?
- Îngheț! - Da?
Hai să-ți fac poză singură.
- Poză? - Da.
- Îmi place să fac poze. - Aparatul?
Vrei să-ți fac o poză?
Da.
A fost prea repede.
Nu, o să iasă bine.
A fost un unghi bun. Fotografie aeriană.
Hye-jin, la mine!
M-a impresionat!
Și pe mine.
- Nu? - „Hye-jin, uită-te la mine!”
Hye-jin, uită-te la mine!
Asta ar face un iubit.
Da, parcă-s un cuplu.
„Hye-jin, uită-te la mine!”
Hai să mâncăm!
- Ce avem la cină? - Să vedem!
Ce e? Budae-jjigae?
- Budae-jjigae. - Da! Ceva picant.
Mulțumesc.
Cu ce iau orezul?
- Ce? - E acolo.
E înăuntru.
Lingura.
Nu era acolo.
- N-am văzut. - Tacâmurile nu-s acolo?
Ai dreptate.
Ai câmp vizual tubular?
E chiar aici.
- Gata? - Da.
Mai ia una!
- Întâi orezul. - Mănânci mult orez?
Da.
- Vrei mult? - Da.
- Mai mult? - Nu.
Mănâncă! Și tu ai înotat.
Bun.
Tu cât vrei?
- Puțin. - Da?
- Da. - Cât de puțin?
- Atât. - Jumătate de bol?
Mai vrei orez?
Parcă e un cățeluș.
Theo o vede doar pe ea.
Îți place șunca?
Da.
Îți pun eu în castron.
Câtă șuncă mănânci?
Sunt carnivor. Poftim!
Ce foame mi-e!
Am foarte puțin.
- E prea puțin. - Da?
- E… - Dă-mi-o!
Dă-mi-o mie!
- Cineva a zis că nu mănânci mult. - E nedrept!
Ai mult orez.
Nu?
Cine i-a pus tocana lui Jun-seo?
Cine mi-a pus în bol?
Ai grijă!
Bine.
- Eu de ce-am venit? - Nu-i așa? Mersi.
Ce aiurea!
- Poftă bună! - Poftă bună!
Cineva mi-a pus o grămadă de orez!
Mănâncă!
- Chiar îți place. - Ce?
E bună.
- Vrei? - Ouă de prepeliță?
- Da. Vrei? - Iau unul.
Foarte bun!
Mersi. Îți mai aduc mai târziu.
- O să le găsesc pe toate. - Sunt bune.
O să le caut până la ultimul.
Mereu rămânem fără garnituri?
- E kimchi. - Da.
- Kimchi? - Incredibil.
Mă duc după kimchi.
- Jun-seo e foarte activ. - Da.
Kimchi e foarte bun.
Mănâncă!
- Te-hwan, îmi dai niște șervețele? - Da.
- Îți dau mai multe. - Da, ajung.
Mulțumesc.
De ce numai pentru mine și Hye-jin?
Poftim?
Numai la voi ajung.
Ce-a fost asta?
Ai văzut ultima parte?
- Cana. - Subtil.
I-a mișcat puțin cana.
- „Fac și eu ceva.” - „Te ajut.”
Mi-a scăpat.
- El se temea că-i stă cana în drum. - Da.
- Drăguț! - Uite!
A mișcat-o un centimetru!
- „Am făcut ceva pentru ea.” - Da.
De ce-s toți așa drăguți?
Ce nebunie!
- Mori de râs! - Îmi place.
Când îți place cineva, începi să te porți drăguț.
E păcat că noi putem vedea gesturile astea,
dar persoana pentru care sunt nu le vede.
- Si-an nu știe. - Da.
- Nu, nu știe. - Nu.
Eu nu cred că lui Si-an îi place de Jun-seo sau de Theo.
- Si-an? - Da.
Dar lui Jun-seo i-a dat mai multă mâncare.
- Ăsta e un gest prietenesc. - Da?
Cred că ei îi place Jeong-su.
Nu-l place pe Jun-seo?
Eu cred că da.
Ba deloc.
- Niciun pic? - Da?
Deloc.
- Zero. - E prietenie.
Doar prietenie?
Nu există nimic romantic între ei.
- Serios? - Nimic.
Zero absolut.
Deci lui Theo îi place Si-an…
- Lui Jun-seo, tot Si-an. - Da.
- Iar lui Min-seol îi place Jun-seo. - Da.
Totul e foarte încâlcit.
E foarte complicat!
Ce este?
Ce gustări avem?
Ce tare!
Cartofi dulci!
Sunt buni, deși s-au înmuiat un pic.
Îți plac mult.
Nu te-ai săturat?
Vrei ceva?
Puțin din asta.
Și eu vreau să vorbesc.
- Ce? - Vreau să vorbesc.
- Atunci, du-te! - Ce?
Fii bărbat și spune: „Haide!”
Nu e vorba de asta.
Ce tot spui?
Vrea să vorbească cu ea, nu?
Si-an e foarte ocupată.
Ce tot spui?
- În regulă. - Vino aici!
Bine.
Unde nu bate vântul?
Un loc doar pentru noi.
A trecut ceva timp.
- Mi-a fost dor. - De mine?
Puțin.
Ieri n-am scos o vorbă, fiindcă nu erai tu aici.
Ieri?
Ieri a fost…
M-au întrebat de ce-s așa tăcut.
Au zis că mi-am revenit după ce te-ai întors tu.
- Au observat asta. - Da?
Ieri m-am uitat la asta. Frumos, nu?
E minunat!
Da.
Ne ducem la tren?
- Ce? - Privim apusul de acolo.
Bine.
Ce frumos e!
- Mi-e frig. - De asta am adus două.
Da? Ce anume?
- Două hanorace. - De ce două?
Ai putea să te înfășori în asta, nu?
- Nu? Ține de cald. - Da.
Te rog.
Îl porți ca pe o mantie.
Uite așa.
Gâtul meu…
Îți stă bine.
- Mersi. - Îmi place.
Da, mulțumesc.
- Poartă-l cum ți-e comod. - Așa.
- Noroc! - Noroc!
- Ce? - De ce mă privești?
Priveam apusul, iar tu erai în drum.
- Da. Și eu privesc apusul. - Da.
Ce frumos este!
- Nu-i așa? - Da.
Ce frumusețe!
Am zis că-i frumos.
Ce?
Mulțumesc.
- Vorbeam despre apus. - Așa?
Îmi place să aud asta iar!
- A trecut ceva timp. - Nu?
Parcă exprimi, în sfârșit, tot ce ai ținut înăuntru.
Dacă m-aș fi purtat așa în fața celorlalți, te-ai fi simțit stânjenită.
Așa că am tăcut.
- Nu crezi? - Da, bravo!
Ieri n-am apucat să-mi iau la revedere.
- Ți-a fost dor de mine. - Da.
Da.
Ai dreptate.
- Ieri am plecat fără să te văd. - Așa e.
Cum te-ai simțit? Agitat?
Nu. De ce să fiu agitat?
De ce nu? A venit fata cea nouă.
Par genul agitat?
Ce nesuferit ești!
Ai mâncat bine în Paradis?
- În Paradis? Da, foarte bine. - Da.
- A fost altfel când am fost noi? - Da.
Dar…
ce am mâncat noi a fost mai bun.
Ce drăguț!
M-am fâstâcit.
- Serios? Îmi place! - Da.
Nu, nu așa.
- Ești așa de… - Bine.
Ieri, după ce m-am spălat, eram plictisit.
Da.
Dar florile erau frumoase.
Așa că m-am gândit să-ți culeg una.
Dar erau fixate prea bine, așa că n-am putut să iau.
Florile de aici?
Da, unele asemănătoare.
Dar am reușit să culeg una.
- De ce? - Ca să ți-o dau ție.
Inelul tău.
Ia arată-mi inelul!
Iar ăsta e inelul tău de flori.
E drăguț, nu?
Știam că o să reacționezi așa. De asta l-am făcut.
Pe bune?
Ce e asta?
Poartă-l acum și aruncă-l mai târziu.
Aruncă-l înainte să ne întoarcem. Să nu râdă.
- Nu-l arunc. - Nu?
Nu. O să-l port.
Când l-ai făcut?
Aseară.
- Ai venit aici? - Mă plimbam singur.
CU O SEARĂ ÎNAINTE
Am netezit marginile ascuțite cu un cleștișor de unghii.
- Câtă dăruire! - Chiar așa!
E emoționant.
- Da. - Așa.
Pe bune! Vai de mine!
E drăguț.
Nu știam dacă pot să fac asta.
Dar ai spus că vrei o viață romantică și fericită.
Care e scopul tău? Care e visul tău?
ZIUA A 2-A - CINA ÎN PARADIS
Vreau o viață romantică și fericită.
Îmi place!
- Bravo! - Nu?
Mi-am amintit și m-am gândit că pot să-l fac.
Bravo! Serios.
Recunosc că sunt cam nesuferit.
Da.
- Bravo! - Nu?
Da. Sunt impresionată!
- Un inel de flori! - Inel de flori!
Cerul s-a înroșit.
- Ce frumos e! - Nu?
Da.
Facem un selfie?
Sigur.
Unu, doi, trei.
Să mai facem unul.
- Nu. - De ce?
Pe ăsta îl țin eu.
Îl țin doar pentru mine.
- Ți-l dau mai târziu. - Bine.
Ce romantic!
- Da. - El e foarte cool!
Asta e dragoste adevărată.
Eu cred că Si-an îl place. Sau nu-l place?
Ați văzut expresia lui Si-an pe măsură ce era hipnotizată?
Chiar a fost mișcată.
Mie asta mi se pare liniștea dinaintea furtunii.
Theo e foarte cool.
Uite ce cred eu despre Si-an.
Îi place și apreciază felul în care Theo își exprimă activ sentimentele.
Dar vrea să-i cunoască mai bine și pe ceilalți.
O intrigă Jeong-su.
Am impresia că se gândește la multe.
Theo e foarte cool.
Încep să mă amețesc.
Da? Mai încet.
M-am înroșit?
- Nu ești roșu. - Da?
De ce simt că-s foarte roșu la față?
Serios?
- Ți-e frig? - Nu.
E bine? Vrei geaca mea?
Nu-mi este frig acum.
Da? Îți spun dacă mi se face frig.
Ia să văd.
Chiar nu ți-e frig.
- Da. - Nu te-au trecut fiorii.
Încă sunt bine.
Să-mi spui dacă ți se face frig. Eu sunt bine acum.
Cât a durat relația ta cea mai lungă?
A durat doi ani.
- Da. - Da.
Apoi, două relații recente au durat câte un an.
Înțeleg.
- Semănăm. - Da?
Când sunt într-o relație, doar pe ea mă concentrez.
Mereu am fost prea devotat și pasionat în relații.
Și eu.
Sunt curios cât de devotată poți deveni.
Când mă îndrăgostesc, mă implic total.
- Serios? - Da.
Dar și celălalt face la fel.
- Da? - Se implică total.
Așa de șarmantă ești?
- Ești încrezătoare? - Da.
Aici am arătat doar 10% din cum sunt cu adevărat.
Serios?
- Atunci, să-mi arăți mai mult. - Da.
- Scoate tot la iveală! - Da.
Inima mea.
Nu? O iau înapoi.
- Drăguț! - Mi-a plăcut gluma.
Tocmai m-am gândit la ceva.
- De obicei porți ochelari? - Da.
- Da? - Când conduc.
- Pun pariu că-ți stau bine. - Da?
Mâine vin la micul-dejun cu ochelarii.
- Serios? - Da.
Sigur îți stă bine.
Poartă ce crezi că te avantajează.
- Da. - Sunt curioasă.
Porți lentile…
- Da. - De opt ani, nu?
De când porți lentile de contact?
- N-am spus asta niciodată. - Serios?
Ce?
Doamne!
Vai de mine!
N-am spus asta niciodată.
Serios? Ba tu…
Cu care fată mă confunzi?
Ba nu, aseară, când vorbeam în camera ta…
N-am zis că sunt opt ani.
Cineva să-i dea una în cap!
Am spus că port lentile de contact? Nu cred.
Cu cine mă confunzi?
- Iartă-mă. - Așa, pe față?
Îmi cer scuze.
Am făcut o presupunere.
- Serios? - Da.
- Chiar nu te-am confundat. - Bine.
Fiindcă îmi pare rău, o să beau.
- Bei ca pedeapsă? - Da.
Să bem împreună. Noroc!
Oare de la cine a auzit?
Voia doar să arate că-și amintește ceva despre ea.
A spus la întâmplare ceva ce a auzit altădată.
A greșit.
A vrut să se dea mare, dar a dat-o în bară.
- Cred că Te-hwan e cel mai mic. - Da.
- Tot vrea să arate ce poate. - Da.
E clar că încearcă să demonstreze că e cool.
Vrea să pară macho.
- Dacă Ji-yeon îl place, e bine. - Da, ei contează.
- Vai! - Ai băut mult?
- Am băut doar doza asta. - Da?
- O termini? - Firește.
„Firește.”
Un bărbat adevărat nu dă înapoi.
Nu da înapoi și continuă să bei!
Bine.
Am fost în Paradis și ne-am distrat pe cinste, nu?
- Da. - Mi-a plăcut.
De asta m-am tot gândit la tine.
- Da? - Mi-am zis…
„Poate că azi e prost-dispusă.”
- Serios? - Da.
Ai fost tăcută la prânz.
Stăteai așa.
Am vorbit cu toți, dar nu cu tine.
- Da? - Da.
De ce n-ai vorbit?
Credeam că mă eviți.
Da? Numai la tine mă uitam și te-am întrebat dacă ești bine.
- Când? - N-ai observat?
„Te simți bine?”
„Poftă bună!”
Da? Habar n-am avut.
Știi cum vorbesc singur.
„Min-seol, mănâncă!”
Exact! De unde să știu că faci așa?
Nu?
Ne-am dus în Paradis împreună
și n-am știut că mi-ai zis să mănânc.
Exact!
Te țineam sub observație.
De acum înainte o să fiu foarte atentă,
așa că te rog să continui.
Ai înțeles?
Da.
E tare haios!
- Dar… - Da.
- Vrei să auzi ceva amuzant? - Ce?
Când am fost în Paradis, practic, numai eu am vorbit.
- Da. - Dar acum numai tu vorbești.
Fiindcă-s beat.
Și atunci erai beat.
- Eram? - Da.
- „Eram?” - „Eram?”
„Eram?”
„Deci nu pot?”
- Chiar ești beat? - Ai putea vorbi mai mult?
- Eu? - Da.
- E mai ușor, nu? - Ești fermecătoare când vorbești mult.
Nu e vorba doar că vorbești mult.
E plăcut să te ascult.
- Depinde cine… - Pune-te în valoare!
- Serios? - Da.
Părerea mea este,
după ce te-am văzut azi…
- …că acum pari cel mai relaxat. - Da?
Mă simt cel mai bine cu tine.
- Și eu. - Da.
La nivel mintal sunt foarte relaxată și nu-mi fac nicio grijă.
Exact.
Când sunt cu tine, chiar mă simt ca în excursie.
- Asta ar trebui să mă bucure? - Și ești chiar…
Știi ce-mi place cel mai mult la tine?
- Ce? - Păi…
Nu voiam să spun.
Dar ca fată, după standardele mele,
te pregătești foarte repede.
Pac, și ești gata.
- Cu ce? - Cu gătitul.
- Adică machiajul? - Da.
Ador asta!
Ei ar trebui să-i placă asta?
Are o expresie interesantă.
Ăsta e un lucru bun?
Cel mai bun, pușlama!
Una dintre calitățile tale.
„Pușlama”?
Acum o să începi să mă înjuri?
- Curând începi să înjuri. - Măi, Min-seol.
E un lucru bun.
- Serios? - Da.
Mai vrei să vorbești cu altcineva?
Cu cine vrei să vorbești înainte de plecare?
Ei bine…
Cu Si-an.
- Si-an? - Da.
Du-te să-i vorbești!
Știu.
Eu o să vorbesc cu Theo.
Cu Theo? Vrei să schimbăm?
Da, vrei?
Unde sunt ei acum?
- Acolo. - Da? Să mergem.
Să mai vorbim puțin.
Ziceai că vrei să te duci.
Când am zis asta?
- Am întrebat cu cine vrei să vorbești. - Da?
Cred că Min-seol și-a dat seama de ceva.
- Tonul lui. Și că i-a zis „pușlama”. - Da.
E incredibil ce ușor e de citit!
- Se vede din ce spune. - Da.
Dar îmi place asta la el.
S-ar fi putut agăța de Min-seol,
dar nu flirtează cu ea.
- Da. - Așa e.
- Se vede că… - Îi place Si-an.
E sincer.
Ce părere ai? Până acum ai avut cele mai multe întâlniri.
- Sunt curioasă ce simți. - Eu?
- De ce nu spui ceva? - În primul rând…
Nici n-am avut timp să vorbesc.
- Ai fost ocupată să te duci de colo-colo? - E…
E tot Theo?
Theo e singurul cu care am ales să mă duc în Paradis.
Așa e.
Dar el nu mă derutează niciodată.
Da.
Dar…
O parte din mine încă-l place pe Jeong-su…
- Când să-l uiți, revine. - Impactul lui…
Prima mea întâlnire în Paradis a avut un impact important.
Oricum, înclini spre Theo.
Da. În acest moment înclin spre Theo.
Serios, el nu mă presează deloc.
Așa zic și eu.
Nu mă întreabă cum au fost celelalte întâlniri
sau cine mă interesează.
„Eu te plac. Tu?” Nu zice așa ceva.
- Dacă auzi așa ceva… - Te simți obligat.
- E greu. - Da.
Te-ai simți penibil. Dar el nu e așa.
Doar își exprimă sentimentele.
„Numai de tine îmi place.”
- Da. - Doar atât zice.
E super! Asta îmi place la el.
Practic, dă de înțeles că nu-i pasă cine-ți place.
Fiindcă te place și gata.
Mereu încearcă să mă facă să mă simt în largul meu.
Lucrurile astea te impresionează.
Mi se pare sincer.
- De asta îmi deschid inima. - Da.
Deci nu mai ai de vorbit cu nimeni de aici?
- Da. - Doar cu Theo.
Da.
Theo și… Nimeni de aici.
- „Nimeni de aici.” - Așa a zis.
Nici nu se gândește la Jun-seo.
Așa se pare. Surprinzător!
- E cam… - Dă drumul!
Ce-i asta?
- Si-an, unde ai fost? - V-am văzut.
Unde ai fost? Te-am căutat.
- Nu mai minți! - Spune-i!
Vrea să vorbească. De asta am venit.
Da? Aici eram.
Am găsit-o ușor.
- Nu e distractiv. - Da.
Ați căutat-o?
Mai vrei să bei?
Da, mă rog.
„Da, mă rog.”
Așa vorbește Jun-seo cu Min-seol.
- Da. - Așa e.
- „Da, mă rog.” - Tonul ăsta.
Ce fel de cuplu vorbește așa?
Tu…
Nu contează.
Scuze că am vorbit informal.
Continuă! Vorbim informal de mai demult.
Ce plăcută e briza!
- Nu ți-ai legat părul. - Da.
Înainte să vin, nu știam dacă să mă tund sau nu.
În final nu m-am mai tuns.
Dar acum nu mai știu ce să fac.
Aș vrea să încerc să-l îndrept.
- Nu? - Da.
Am încercat să folosesc placa. N-a mers.
- Nu? - Nu.
Ți-l îndrept eu mai târziu.
- Serios, să vii. - Vreau să-l fac drept.
- Da? - Da.
Mâine! Ce zici?
- Mâine? - Da.
- Bun. - Vino mâine-dimineață!
Vino tu!
- Să vin eu? - Da!
Corect, vin eu, fiindcă eu am nevoie.
Așa e.
Da, pot să vin și eu.
- Da, vino! - Bine.
- Cu ceva volum? - Puțin.
- Îți trebuie. - Da.
Te aranjez cu volum.
Cum mai merge?
Ai hotărât cine-ți place?
Cine e? Pot să întreb?
Subtitrarea: Anca Irina Dumitru