LEE SI-AN
CHUNG YOU-JIN
KIM MIN-SEOL
BAE JI-YEON
KIM HYE-JIN
KIM A-RIN
PARK HAE-LIN
KIM TE-HWAN
KOOK DONG-HO
JANG THEO
KIM JEONG-SU
YUK JUN-SEO
AN JONG-HOON
SZINGLIK POKLA
És amúgy mizu? Megvan már, hogy ki tetszik?
Ki az? Megkérdezhetem?
Na, erről beszéltem.
A mai beszélgetés után fogom csak tudni.
- Vártál valakire? - Tessék?
Mondtam, hogy beszélni akarok veled.
- Igen? - Ja.
Mondtam: „Si-annal kell beszélnem.”
Tényleg nem tudta?
- Ezek szerint nem. - Azta!
A lány azt gondolta, csak barátok.
Mondtam, hogy beszélni akarok veled.
- Igen? - Ja.
Mondtam: „Si-annal kell beszélnem.”
Nem gondoltam volna.
- Amikor együtt kávéztunk… - Ja.
Rövid volt az idő.
- Igen. - De…
Másnak láttalak, mint először.
És az ilyen természetű embereket kedvelem.
- Értem. - Klassz élmény volt.
Arra gondoltam, hogy jó lesz veled.
Hát…
Megmondom úgy, ahogy van,
nem tudtam, mi van.
- Tényleg? - Ja.
- Nem éreztél semmit? - Nem.
Egyáltalán nem.
Sokkal lazább voltál, mint képzeltem. Ez a típus jön be nekem.
Azt gondoltam: „Nem fogok unatkozni, ha vele vagyok.”
Nem voltunk egy hullámhosszon.
Így valahogy.
- Milyen kár! - Az.
Szóval így volt.
Hogy mondjam? Igen erőteljes a kisugárzásod.
Erőteljes?
De amúgy közvetlen vagy.
Ez a kontraszt elég vonzó.
Hirtelen nyomulni kezdtél.
Nem ilyen voltál.
De igen. Ugyanezt mondtam.
Csak nem emlékszel.
- Nem. - Mi?
Nem.
Mondtam, más vagy, mint amilyennek képzeltelek.
- Ez igaz. - Ezt mondtam.
Igen, csak…
Igazad van.
Nem vette be.
- Nem. - Nem.
- Valamit érez. - Igen?
- Igen. - Biztos vagy benne?
Tudod, amikor másokkal beszélgetek,
nem lehet mindig a Pokolról meg a Paradicsomról dumálni,
vagy éppen a kajáról.
Nem lehet mindig csak felszínes dolgokról beszélni.
Néha mindegy, mennyi ideje vagyunk itt,
egyesekkel nem lehet másról beszélni.
És közben rájövök, hogy van olyan, akikkel lehet.
Azok érdekelnek inkább.
Min-seollal azért volt jó az elejétől kezdve.
És veled is olyan jól éreztem magam, mint Min-seollal.
Ez meg nagyon bejön.
És amikor kávézgattunk,
azt gondoltam: „Nagyon jó veled, de valahogy másképp.”
„Jó lenne a Paradicsomba menni vele.”
Ezért is javasoltam, hogy menjünk.
- Értem. - Ja.
- Ki tudja, mi lesz? - Én…
Azon gondolkoztam, vajon milyen verseny lesz holnap.
Mindenképp nyerni akarok.
Nem második?
- Az első hely számít? - A második felejtős.
Nagyon gáz lenne.
Ha játszom, szeretek nyerni.
Őszinte srác vagy.
Nem akarom megjátszani magam.
Én sem.
Jun-seo,
bele tudsz esni valakibe tíz nap alatt?
Még nem volt ilyen.
De ki tudja?
Mondtam, hogy alakul.
Si-annak sok minden jár a fejében.
Minden lehet.
Együtt hülyültek a medencénél.
És persze azt hitték, csak haverok.
De a beszélgetés után,
Si-an azt hiheti, azért volt vele, mert bejön neki.
Ez túl sok lenne neki.
Fárasztana.
- Igen. - Hát…
Már hárman vannak.
Meg kell húzni a határt.
Bizony.
Én úgy látom, hogy Si-an ilyen természetű.
Ezt gondolom most.
Nem érdekli, ha ő tetszik valakinek.
Inkább az a fontos, neki ki jön be.
Kizárt!
- Mert… - De…
Mióta ismered Si-ant?
- De jól kiismertem. - Nem mondod?
Most már jól ismerem.
Szerintem Si-an rendes srácnak tartja Jun-seót.
Kyuhyun, szerintem
Si-ant inkább azok érdeklik, akik neki bejönnek.
- Épp ezért, Jeong-su a nyerő. - Jeong-su.
Si-an a saját ízlése után megy.
Jeong-su bejön neki.
- Itt jön a képbe Jun-seo. - Szerintem is.
Si-an őszintének hat.
- Igen. - Mintha…
- Hagyná, hogy az érzelmei vezéreljék. - Igen, ez így van.
De most nem ingott meg.
Szerintem ez egyértelmű.
De megingott.
Csak meglepődött.
Szerintünk…
- Nem hiszem. - Nem.
Hármunk szerint nem ingott meg.
Néha nem jól ítéljük meg.
Meglátjuk, kinek van igaza.
- Kiderül. - Ja.
- Játszottatok. - „Melyiket választanád”-ot.
- Igen. - Mehet!
Túl sokat ittam.
Megyek kijózanodni.
Si-an, térj magadhoz!
Tavaly megváltoztak a dolgok.
Kedveltem valakit.
- Mit csinál Si-an? - Aki…
Kijózanodik.
Mit csinálsz?
Hé, mit csinálsz?
Megijesztettél.
- Nagyon benyomtam. - Igen?
Vörös volt az arcod.
- Ja. - Ja.
- Nem bírom… - Sokat ittál?
Nem annyira.
- Beszélgettél a többiekkel? - Igen.
- Komolyan? - Aha.
- Mit… - Hogy mit?
Kivel?
- Mindenkivel. - Kivel?
- Hogy? - Láttalak.
- Mit? - Láttalak.
- Theóval. - Ja.
És Jun-seóval is.
Ez minden.
- Igen? - Aha.
Csak akikkel láttalak?
Igen.
Nem tudtam beszélni veled.
- Értem. - Ja.
Kijózanodtál?
- Nem. - Még nem?
Ezért hintázok.
Friss levegőt akartam szívni.
Gyere vissza, ha jól vagy!
- Oké, szia! - Szia!
Maradhatott volna.
Si-an nem fog neki lehetőséget adni.
Si-ant nem nagyon érdekli Jong-hoon.
- Azt mondod? - Igen.
- Ezt éreztem. - Ja.
Egyetértek.
Különben másképp reagált volna.
PARADICSOM PARK HAE-LIN ÉS KIM JEONG-SU
Azta!
De klassz!
Jézusom!
Majdnem eltörtem a karod.
- Leterítettem egy plédet. - Oké.
- Jeong-su nagyon udvarias. - Már-már veleszületett dolog.
Igen.
Tyű, de szép!
Elképesztő!
Kell ennél több?
Ahogy mondod.
Én vagyok az idősebb.
- Igen? - Azt hiszem.
Jó vagyok tippelésben, de most nincs ötletem.
- Megmondjam? - Ja.
Huszonnégy vagyok.
Huszonnégy? Igen?
2000-ben születtem.
Hogyan?
- 199… - Nem jöttem volna rá.
Fogalmad sem volt.
Ha ilyen szép valaki,
nehéz megtippelni a korát.
Mivel foglalkozol?
Színészetet tanulok.
- Egyértelmű. - Miért?
Jelenleg egyetemista vagyok.
Nagyon szeretem a klasszikus irodalmat, amit a képzés során tanulunk.
Olyan szereplőket ismerek meg, akiket nehéz elképzelni.
Örömömet lelem a klasszikusok tanulmányozásában,
ezért szívesen tanulom a szerepeket.
PARK HAE-LIN, 24 SEJONG EGYETEM, SZÍNÉSZHALLGATÓ
Mikor feküdtél le tegnap?
- Tegnap? - Mindjárt ágyba bújtál?
- Vártam rád. - Igen?
Mire? Hogy befejezzem?
Vártam, hogy befejezd a beszélgetést.
Elég hosszan elnyúlt.
De…
Vártam és aztán…
- Mosakodás után lefeküdtem. - Értem.
Hosszan beszélgettél az emberekkel.
Igen.
De én…
- Egy pill! - Azta!
Csak nem járnak?
Vajon ösztönösen csinálta, mert alapból ilyen,
vagy direkt volt, mert imponálni akart neki?
- Alapból ilyen srác. - Oké.
- Szerintem udvarol. - Igen.
- Úgy van. - Ja.
- Ez flörtölés. - Megsimogatta a haját.
De…
Ahogy már említettem, két ember érdekel igazán.
Oké.
Nincs változás.
- Mi ketten? - Igen.
Nincs változás.
Miután beszéltünk, mindenki mondta, milyen klassz vagy.
Igen?
Hát, a nők…
De egy dolog biztos.
Egyik nő sem hasonlítható…
Hozzám?
Tehozzád.
Ez érdekes.
Különleges vagy.
- Igen? Ennek örülök. - Ja.
Csak élvezd ki!
A mondat is boldoggá tesz.
- Ja. - Ja.
Jeong-su erőlködik.
- Igen. - Aha.
Megérkeztünk.
Itt vannak a kacsák.
Igen, erről beszéltem.
- Mi? - Akartam menni rajta.
- Azon? - Ja.
- A matracos izén. - Menjünk!
Gyerünk!
- Igen? - Oké.
De hideg!
Még felborulunk!
Finoman hozzáért.
Jaj, ne!
Jó, mi?
Annyit nevettünk.
A Han folyó vize finom.
Ügyes vagy!
Vízi síelni fog?
- Biztos tud. - Gondolom.
Tessék!
És megy is.
Jól csinálja.
Mindenben jó.
Multifunkcionális!
Nehéz felállni.
- Igen? - Aha.
Tapasztalt gyerek.
De ebben nincs gyakorlata.
Ügyes vagy!
Jól csinálod.
Ez jó volt.
- Nagyon. - Király!
Én nem láttam romantikus szikrát fellobbanni.
- Óvatosak. - Igen.
Nem érzek ilyesmit.
Jeong-su azon igyekszik, hogy természetes legyen a társalgás.
- Mégis erőltetettnek tűnt. - Igaz?
A lány úgy érezte a jachton, hogy nem illenek össze.
- Hae-lin lelkesedése lelohadt. - Igen.
Szerintem
Jeong-su mindig eljátssza a megnyerőt,
- amikor ismerkedik. - Igen.
De idővel,
ha nem vigyáz, ez az egész úgy jön le:
„Nem csak velem ilyen.”
„Minden csajjal így viselkedik.”
Hae-lin helyében, még ha be is jönne nekem a fiú,
én bizony…
- tartózkodó lennék. - Igazad van.
Igen.
PARADICSOM HAE-LIN ÉS DONG-HO
De szép a naplemente!
Innen gyönyörű.
Koccintsunk!
Hát…
Megtippelhetem a korodat?
- Szeretnéd tudni. - Elsietem?
Nem, egyáltalán nem.
Mennyinek látszom?
Huszon…
A húszas éveimben?
Huszonnégy?
Aha.
Huszonnégy vagy.
És én mennyinek látszom?
Nem vagy túl idős.
Mennyi?
Harminc.
- Igen. - Tényleg?
- Így van. Harminc vagyok. - Igen?
- Azta! - Jó tipp volt.
Érdekel, hogy mi a foglalkozásod.
- Próbálkozhatok? - Persze.
Úgy nézel ki, mintha a Gugak Múzeum együttesében táncolnál koreai néptáncot.
Vagy gayageumon játszanál.
A tizenkét húros hangszeren?
Az nagyon klassz dolog.
- Egyetemista vagyok. - Mit tanulsz?
Színészmesterséget.
- Értem. - Ja.
Ez érdekes.
És én mivel foglalkozom?
Úgy tűnik, jó tanuló voltál.
Sokat használom a számológépet.
Gondoltam.
- Ez mit jelent? - Ja.
- Igen? - Hát…
- Szereted a matematikát. - Igen?
Matekot és a természettudományokat.
- Hogyhogy? - Hát…
A matek és a tudományok.
Könyvelő?
- Hites könyvvizsgáló vagyok. - Igen?
- Ezt jól eltaláltam. - Igen.
Tényleg jó vagy.
Hites könyvvizsgáló vagyok.
Egy nagy koreai könyvelőcégnél dolgozom.
A könyvvizsgáló munkaköre
a könyvvizsgálás, adóbevallás és pénzügyi tanácsadás.
Én pénzügyi tanácsadó vagyok,
értékbecslési tanácsokat adok,
pénzügyi átvilágítással foglalkozom a beruházások terén,
hogy segítsek a döntéshozatalban.
KOOK DONG-HO, 30 HITES KÖNYVVIZSGÁLÓ
Értem.
Ez tetszik.
Igen?
Mindig ezzel akartál foglalkozni?
Az úgy volt,
hogy rendesen tanultam, mert nem tudtam, mi akarok lenni.
- Vagyis… - Érdekes.
Klassz, ha valaki szereti a munkáját.
- Igen? - Ja.
- Szereted a munkád? - Nagyon.
Ez óriási, mert teljesen más vagy, mint én.
Azért választottalak ketőtöket,
mert Jeong-suval sok közös vonásunk van,
te meg teljesen…
- Teljesen más vagy. - Más.
- Igen. - Ja.
Így van.
Akartam egyet szórakozni Jeong-suval,
és veled meg tovább akartam beszélgetni.
Értem.
Mi is a hobbid? Én mintha említettem volna a túrázást.
- Nem beszéltünk erről. - Nem? Akkor mondd el!
Szeretek olvasni.
- Igen? - Nagyon.
Én utálok olvasni.
Tényleg? Ez is egy különbség.
Az összes könyvemet elolvashatod.
Nem szeretem őket.
Miért?
Olyan sokat kellett olvasnom.
- Eleged lett belőle. - Nem olvasok túl jól.
Nem túl jók a nyelvi készségeim.
Szeretsz edzeni?
Nem nagyon.
Hát…
Szoktam edzeni. Emberből vagyok.
De nem vagyok odáig érte.
Nem hoz lázba a kondizás.
Csinálom, hogy egészséges legyek,
hogy száz évig éljek.
Sokáig akarsz élni?
Sokáig, egészségesen.
- Ebben is különbözünk. - Ja.
Rövid, de eseménydús életre vágyom.
Nem látom értelmét a hosszú életnek.
Ez a véleményem.
Mindenben különbözünk.
- Fantasztikus! - Az.
Különbözőek, méghozzá nagyon.
Igaz?
- Az ellentétek vonzzák egymást. - Igaz.
- De… - Igen?
Én szeretem, ha valaki másmilyen.
Nem tudom, te hogy vagy ezzel.
De én szeretem.
Az az érzésem,
te nem udvarolnál hozzám hasonlónak.
Nos…
Hát…
Te különbözöl attól a típustól, akivel randizni szoktam.
Gondoltam.
Épp ezért még különlegesebb a számomra.
Sokkal kíváncsibbá tett.
Azt hiszem, te az ártatlan típust kedveled.
Ugye? Őszintén!
Én őszinte vagyok.
És érdekel az ilyesmi.
Azt gondolom…
a derűsekhez vonzódsz, akik ragyognak, mint a nap.
- Igazad van. Ennyire látszik? - Nem ilyen vagyok.
- Te magad vagy a nap. - Szóval…
Erős egyéniség.
A naphoz hasonló?
- Holnap megnézem. - Nos…
Holnap mondd el, kire gondoltál.
Mert tényleg érdekel.
Kíváncsi természetű vagyok.
Tudod, hogy van ez.
Ha nem érdekel valami, nem ismered meg.
Ja.
Hárompercenként meglepsz engem, nehéz téged követni.
- Beleszédültél? - Nem.
Az egyik vonzerőm, hogy elszédítem az embereket.
Hae-lin felborítja a lelki nyugalmát.
Elveszíti a hidegvérét.
- Most egész más a kisugárzásuk. - Teljesen.
Kíváncsi vagyok.
Méghozzá arra, hogy jössz ki a többiekkel.
- Ja. - Női versenyt szeretnék látni.
- Tessék? - Látni akarom az energiát.
- Tényleg. - Jó.
Szerinted te fogsz nyerni?
Magasak a lányok?
Te vagy a legmagasabb.
- Igen? - 170 cm?
Bizony! 170 vagyok.
- Pont 170? - Igen.
Szép a testalkatod.
Széles a vállad.
- Ja. - Ez bók volt?
- Igen. - Tényleg?
Fittnek tűnsz.
Magas vagy és hosszúkás.
Mi? A karom?
A karom hosszú.
Hasonlítsuk össze!
Jól van.
Hasonlítunk.
- Az enyém hosszú. - Igaz.
Az öltönyt is csináltatnom kell.
- Orangutánkarom van. - Nekem is.
Végre találtunk közös vonást.
Oké.
- Befejezted? - Igen.
- Ízlett? - Nagyon.
Hasonlítsuk össze a karunkat! Érintsük össze a vállunkat!
Mondtam, hogy orangutánkar.
Jó hosszú, de az enyém is.
Hosszú a magasságodhoz képest.
- 170 cm vagy? - Ja.
Én meg 187 cm.
Jó magas vagy.
A kezem is nagy. A tied is?
Szerintem igen.
Mutasd a jobb kezed!
- A körmöd. - Igen?
Ha a körmöd is számít, akkor egyforma.
Azért tűnik nagynak,
mert az enyém…
Nagyobb az átlagnál.
Majdnem egyformák.
- Hosszúak az ujjaid. - Ja.
Szundíts egyet!
- Nem tudok. - Dehogynem.
Nem sokat aludtam.
- Én jót aludtam. - Oké.
Majd felébredsz, ha odaértünk.
Ügyel rá, hogy ne billenjen meg a feje.
Tetszik neki.
- Igen. - Édes pofa!
- Igaz? - Ja.
Hae-lin szempontjából nézve,
Dong-ho nem mondta, hogy kedveli a naphoz hasonlókat.
Nem mondana ilyet.
Ez Dong-ho sármja.
Szerintem Hae-linnek bejön Dong-ho.
Aranyosnak tartja.
Amikor a lány élcelődik,
zavarba jön, és kiderül az ártatlansága.
Igen.
Nagyon más, mint Jeong-su.
- Igen. - Ja.
Ez izgalmas volt.
Hae-lin és Dong-ho.
- Jó volt hallgatni ezt a beszélgetést. - Igen.
Odafigyelt az ember.
HATODIK NAP
Milyen nagy a köd!
Köd?
Szinte semmit nem látni.
Te jó ég!
- Theo! - Igen?
Tessék! Ez a tiéd.
- Mi van? - Tessék?
Korán reggel is ilyen szép valaki.
Jesszusom!
Kezdődik.
- Theo nem változik. - Nem.
Megcsináltad a hajad?
Tessék?
A hajad, Jun-seo?
Hogy mi?
Úgy néz ki, hogy nem?
Nem emlékszel, mi?
De igen.
Mi van?
- Részeg voltál tegnap? - Nem, jól voltam.
Elkezdünk készülődni?
Milyen volt? Majdnem egész nap Theóval voltál.
Theo mintha komolyabb lenne.
Korábban csak hülyéskedett velem.
- Végig poénkodott. - Ja.
És te, You-jin?
Dong-ho?
Még mindig érdekel Dong-ho.
Ott van A-rin is.
Még mindig érdekel Dong-ho.
De valójában
nem fejeztem ki
érzelmeket iránta.
Értem.
- Nem mondtam semmit. - Értem.
Megbeszéltük, ki, milyen típust kedvel,
de ez minden.
De édes a csaj!
- Zavarban van. - A-rin aggódik.
Elkezdett tenni-venni.
Miért nem jön Si-an?
- Mi? - Tessék?
- Pardon? - Mi?
Mi ez?
Igen! Zabpehely!
Az finom.
Szeretem a zabpelyhet.
- Nincs eperlekvár? - Túl nagyok az igények.
Ez a Pokol, haver!
Azt hittem, van.
Bárcsak lenne!
Tényleg nincs?
Úgy tűnik…
- Összeöltöztetek. - Mi?
Nem is igaz.
Mindketten fekete-fehérben vagytok.
De egész más stílusú.
Fekete-fehér.
De jó! Eszem egy kis zabpelyhet.
Ideadnád a dobozt?
- Jó reggelt! - Hali!
- Szemüveged van. - Igen.
Jól áll.
- Igen? - Ja.
Nincs több hely.
- Jól aludtál? - Ja.
Azt mondtad, átjössz.
Majd holnap.
Későn keltem.
Miért vagyok álmos?
Hát ez meg mi?
- Mi? - Játszunk?
Nem, enni kell.
Direkt neked csináltam.
Köszi!
Hogy tetszik?
Én megeszem ezt.
Kösz.
A srác tiltakozik.
Szerintem is.
- Tiltakozik. - Igen.
Azt jelzi, zavarja a dolog.
Macsó gyerek a zabpehellyel.
Mi?
Mi van?
Finom?
- Nagyon cuki. - Az.
A féltékeny Theo nagyon édes.
- Min-seol meg körülnéz. - Figyel.
Mint egy gyerek.
De…
Van egy érdekes vibrálás Jun-seo és Si-an között.
- Mintha közelebb kerültek volna. - Ugye?
- Igen. - Ugye?
Szerintem Jun-seo és Si-an csak barátok.
Igen?
Fogalmad sincs, Jin-kyung.
Azért van az egész, mert nincs ott Jeong-su.
Visszamegy hozzá.
- Persze. - Nem létezik!
Csak mert nincs ott.
- Tényleg. - Igen.
Még ő jár a fejében.
Nem az történt, hogy Si-an elfelejtette Jun-seo hajproblémáját.
Mindjárt reggel ezzel indított.
Gondoljatok bele!
Szerintem kedveli.
Ha Si-an nem érezne semmit Jun-seo iránt,
csodálkozna a fiún.
Igen.
- Ja. - Tényleg így nézett rá.
De aztán aranyosnak találta.
- Pontosan. - Nevetett is.
- Si-annak tetszik Jun-seo. - Igen.
Mondj valamit!
- Igen, Jin-young. - Nem tudom.
Ott van, és csak kedves vele.
- Nem vágod. - Igaz?
- Esznek épp… - Ne már!
- Akkor nem lehet beszélni. - Ja.
Csak ránézett és kajált.
- Igen. - Nem.
Jun-seo és Si-an…
- El vagy tévedve. - Bizony.
- Nem látod. - Majd kiderül.
- Ja. - Hárman egyet gondolunk.
- Igen. - Te el vagy tévedve.
Jézusom!
- Si-an… - Nem vágod.
Jun-seo vadsága…
Bejön neki.
Tudat alatt vonzódik hozzá.
Majd meglátjátok.
- Oké, majd kiderül. - Idegesítő vagy.
- Majd meglátjuk. - Kinek volt igaza.
- Nézzük meg! - Jó.
Együtt lesz a csapat.
Megöl a kíváncsiság.
- Engem is. - Ugye?
Kíváncsi vagyok, mi van Jeong-suval.
Engem is érdekel.
Jeong-su és ő.
- Miért? - Volt valami köztük.
- Mi? - Tényleg?
Sokat beszélgettek.
- Igen… - Sokáig együtt voltak.
- Ja… - A fiúnak tetszett.
- Igen? - Úgy tűnt.
Olyan magas, nem?
Az alakja?
Üljünk egymás mellé?
- Egy sorban? - Aha.
Nézzünk szembe vele?
„Üdv!”
„Üdv újra itt!”
- „Helló!” - „Hol voltál?”
Visszajöttünk.
Itt lesznek a csajok, amikor megérkezünk.
Kíváncsi vagyok rájuk.
„Ki az?”
- Erre. - De…
Várj csak!
Nem nehéz.
Dong-ho viszi a táskáját.
Igen.
Jobb, ha vigyáznak a lányok.
Itt vannak.
Visszajöttek.
Elég…
- Magabiztosak. - Ja.
Mindenki ott van.
Lesnek, mint a szurikáták.
Igaz? De cukik!
- De magas! - Jóban vannak.
Ja.
Helló!
Máris köszön!
- Helló! - Üdv!
Jaj!
- Milyen energikus! - Azta!
Tök vidám csaj.
Idegtépő lehet.
Te jó ég!
Helló!
- Helló! - Üdv!
Helló!
- Hogy vagytok? - Hiányoztatok.
Végre megismerek mindenkit.
Jaj!
De szépek!
- Mi újság? Hogy vagytok? - Nagyon jól.
Mi a helyzet?
Az új jövevény.
Tényleg féltékeny lettem, amikor megláttam őket együtt.
Megjött Jeong-su,
rám nézett, és elmosolyodott.
A haja is jó volt, a tincsek rendben voltak.
Olyan édes volt.
Kezdek kiakadni.
- Ugye? - Én megmondtam.
- Láttátok? - Jesszusom!
- Nem vágják a témát. - Jaj!
Örül neki, mert rég látta.
Nem így van. A szemkontaktus jelzi, hová húz a szíve.
- Láttad az arcát? - Jaja.
- Odanézett. - Nem örül.
Aranyosnak nevezte.
- Vagyis ennyi. - Vége van.
Meg is feledkeztem Jeong-suról,
de megláttam, és megörültem neki.
Vele voltam először a Paradicsomban.
Amolyan első szerelem.
De a tábortűz után kihunyt a fény.
Most mi van?
Amikor jöttek,
láttam, hogy Dong-ho viszi a táskáját.
Bár két fiúval ment el,
mégis az volt az érzésem, hogy Dong-ho közelebb került hozzá.
- Mi újság? - Hiányoztál.
- Két nap is eltelt. - Ja.
- Jó, hogy látlak. - Üljetek le!
- Nagyon jó volt. - Üdv!
- Fogjunk kezet! - Örvendek.
A nevem Park Hae-lin. „Hae”, és nem „Hye”.
Mit csináltatok hármasban?
Máris megy a kihallgatás? Hogy mit csináltunk hármasban?
Titok.
Igen?
Csak mondd el!
Hölgyeim!
Tényleg ezt mondod?
Kedveskedni akartam.
Vagyis azt…
Ez merész húzás.
Nem semmi a csaj.
„Hölgyeim!”
- Hogy? - Ez király!
- „Hölgyeim”! - Nagyon király!
- Azta! Imádom! - Ez kész hadüzenet!
Hadat üzent.
Annyi nekik!
Kiakadtak rá.
Ettől az egy szótól!
Mondjátok el nekünk!
Hölgyeim!
- Tényleg ezt mondod? - Kedveskedni akartam.
Vagyis azt…
Ez merész húzás.
Nem semmi a csaj.
Tényleg ezt mondod?
Kedveskedni akartam.
És mi mindent csináltatok? Szeretném tudni.
Senki nem volt itt.
Minket is érdekel, ti mit csináltatok.
Hárman a Paradicsomban töltöttük az éjszakát.
Együtt töltöttük az éjszakát.
- Egy ágyban? - Nem, külön ágyban aludtunk.
Itt ki lakik?
Én. Szobatárs leszek.
Ez meg mi volt?
A lány tele van energiával, én meg nem.
Állati!
Azt hallottam, mindenki fel van spannolva.
Te mondtad.
De nem mutatják.
Úgy lenne?
Félénkek vagyunk…
- Rég láttalak. - Ne fogjátok vissza!
Én? Ja, nem…
Biztos jó volt.
Elvesztették az irányítást.
- Úgy van. - Jaj, ne!
Ráadásul ő ül az asztalfőn.
Olyan vidám. Olyan, akár a nap.
Úgy vártam, hogy találkozzunk.
Mit?
Úristen, de gyönyörű mindenki!
Eszméletlen volt.
Hihetetlen!
Tele van energiával és tök vidám.
Rendkívül érdekes személyiség.
Csupa jókedv.
Szinte vibrált a levegő körülötte.
Én le is fáradtam tőle.
Tényleg lefáradtam?
Leszívta az energiámat.
Nagyon élénk, rendkívül életvidám.
Úgy érzem,
Dong-hót is elvarázsolta.
A mérleg nyelve rendkívül csábos.
Mindenki kész van.
- Leesett az álluk. - Ja.
Nem könnyű így viselkedni idegenekkel.
Tényleg különleges.
- Az. - Hae-lin egyedi.
Nagyon klassz.
Csodás nő.
Még haragudni sem lehet rá.
- Ja. - Így van.
- Ha valaki megharagszik, veszít. - Ja.
Mert Hae-lin ártalmatlan.
Rosszul jársz, ha haragszol.
Ezért van az…
- Mindenki kész van. - Csak ülnek és nézik.
Kiakadhatsz,
de ha így van,
- te leszel a rossz. - Ja.
Nincs miért haragudni. Csak dicsérte az embereket.
De a lányok nem vették bóknak a szavait.
Azt gondolják: „Mi ez? Mintha arcul csapott volna.”
Így van.
A „hölgyeim” szó merész volt.
- Az. - De komolyan.
Szállóige lehet belőle.
- Nem? - „Hölgyeim.”
- És A-rin… - Merész húzás volt.
Eléggé kiakadt.
A-rin elolvadt a napon. Az arca elárulja.
- Nem tudja elrejteni. - „Elolvadt!”
Igen, magasan jár a nap.
A-rin mintha elveszett volna.
Igen?
Nem voltál itt, amikor visszajött.
Összekuszálódtak a szálak.
Akartam vele beszélni, de máshol járt az esze.
Nem szólítottam meg.
Olyan béna vagyok ezekben a dolgokban.
Például reggel,
amikor A-rin evett…
Így kajált. Alig evett valamit.
Csak bámult a semmibe.
Valójában zavar, hogy A-rin így elkalandozott.
Milyen volt a Paradicsom?
Nagyon jó.
- Szép volt. - Ugye?
- Milyenek voltak a fiúk? - Miért őket választottad?
Jeong-su hasonlít az ideálomhoz,
és Dong-ho természete…
- Ideálod? - Hasonlít rá.
- Ki tetszik jobban? - Jobban?
Még nem tudom.
Mind a ketten…
És ha választanod kéne?
Nem is tudom.
Mindketten helyesek.
Igen, nagyon.
- Mi volt a legemlékezetesebb? - A paradicsomi létben?
Igen, és velük kapcsolatban.
Két különböző dolog,
hogy melyikük tetszett, és mi volt emlékezetes.
A legemlékezetesebb…
Felfújt matracon hasítottunk.
Amelyik úgy pattog.
- Azta! - Az arcom…
- Muszáj megkérdeznem. - Jeong-suval.
Éreztél valamit?
Igen.
Kivel?
Dong-hóval.
Dong-hóval?
És mégis mit éreztél?
De nem muszáj válaszolni.
Hát…
nem is tudom, hogy mondjam,
egész másképp vonzóak, mindkettővel jól éreztem magam.
És van valami terved,
hogy kit akarsz jobban megismerni?
Igen, pont azért, mert teljesen más a személyiségük.
De ki tudja, ők mit gondolnak rólam?
Egy egész napot a Pokolban töltöttél velük.
- Igen. - Volt
valamilyen meglepetés?
Jeong-su egy kicsit…
- Meglepő volt? - Nem ezt mondanám, de…
nem hittem, hogy komoly is tud lenni, de tud.
Álmos vagy, Si-an?
Kimerültem.
Kíváncsi vagyok, ki keltette fel a figyelmed.
- Nagyon érdekel. - Igen.
Nem valami különleges dolog.
A természete volt megkapó.
Nyugodt…
- És Jeong-su beszédesebb. - Ja…
Jó benyomást tett rám.
Sikerült mély gondolatokat cserélni?
Igen, a nyugodt embereket kedvelem.
És ő nyugis.
- Tényleg nyugodt. - Dong-ho a legcsendesebb.
De azért vicces is.
Ez igaz.
Nem volt kínos?
Egy egész napot csak velük voltál.
Nem volt kínos.
Neked nagyon jó természeted lehet.
A-rin még sosem kérdezett ilyen sokat.
Megeredt a nyelve.
Két embert is kikészített a kérdezéssel.
Fáj a fejem!
Ja.
Tényleg kíváncsi voltam, mi történt Dong-hóval a Paradicsomban.
Rá is fogok kérdezni.
Össze vagyok zavarodva.
Már kezdtem elengedni a Jeong-su iránti érzéseimet.
Theo felé húz a szívem,
és arra gondoltam, Jun-seóval is kéne még beszélgetni.
De visszajött Jeong-su,
és azt sem tudom, hol áll a fejem.
Hol van?
Nincs itt senki.
- Senki? - Senki.
Igaz.
Hová mentek?
Kitört rajtuk a pánik.
Ja.
- Igen? - Megmondtuk.
- Igen, erről van szó. - Ja.
Miért viselkedik így?
Hogyhogy „miért”?
- Te is láttad. - Jeong-su eltűnt.
- Kipakol? - Kicsoda?
Dong-ho.
- Igen. - Kipakol?
Várjuk meg őket!
Szia!
- Sziasztok! - Szia!
- Ráérsz? - Tessék?
- Ráérsz? - Van időnk.
- Igen? - Igen.
Maradjunk itt?
Most mi legyen?
Hogyan?
- Hogy vagy? - Jól.
Szeretnénk tudni, mi volt.
Én nem.
- Te nem? - Nem érdekel?
Vagyis dehogynem.
- Nem látszik rajtad. - Mit csináltatok?
A lényeg, hogy őket választotta, biztos fergeteges volt.
Hálásak voltunk.
Ja.
Mindketten mondtuk ezt.
- Vidám csaj. - Az.
Nem volt kínos a szitu.
Mit csináltatok?
Visszajöttünk, és hallottuk, hogy elmentetek,
amin meglepődtünk.
- Miért vagy szomorú? - Jól vagyok.
- Fáradt vagy? - Igen.
- Gondolom, azért. - Biztos jó volt.
A Pokolban is jó lehetett.
Persze.
Igen?
A Pokol csúcs.
Beszélgessünk?
- Ja. - Menjünk!
- Mondjuk arra! - Oké.
Bekenem magam.
- Bekented? - Nem.
Jól érezted magad?
Nem.
Komolyan?
- Nem? - Ezt mondta?
- Lógnak a tincseid. - Mi?
- Lelógnak a tincseid. - Ja.
Így jobban nézel ki.
Direkt csináltam.
Milyen volt?
A vízisí jó volt.
Annak hangzik.
Csak én síeltem.
És egyedül estem bele.
Tök jó lehetett.
Nem volt jó.
Nem akartam.
Mindegy. Állítólag hosszan beszéltetek.
- Én? - Ti ketten.
Ki mondta?
Ki mondta ezt?
- De ki? - A srácok.
- Hogyan? - Az egyik srác.
Nem is igaz.
Keveset beszéltünk.
Értem.
- Hazudik. - Mi van vele? Jézusom!
Ezt nem lehet.
Nem mondhat ilyet.
Nem mondhatja, hogy szívesen.
Meg kell vigasztalnia.
Azt mondta: „Nem akartam vízi síelni, és nem is volt jó.”
Elég lett volna, ha a tényeket mondja.
Ez így szánalmas.
- De… - Ja.
- Egyetértek. - Ja.
- Jeong-su szavai… - Vigasztalni kell őt.
De mégis…
Hátrasimította a lány haját.
Szerintem is.
Mondjuk ilyet mond: „Jól éreztem magam. Jót dumáltunk.”
Mondhatta volna.
- De kamuzott. - Ja.
Igen.
Erről van szó.
Ha most járnak, Si-an jogosan fog kiakadni.
Így van.
Mondhatja: „Azt mondtad, nem is volt jó.”
Először…
Jaj!
- Tök ártatlan! - De jó hűvös!
- Ja. - Milyen vidám!
- Igaz? - Ja.
Pozitív a kisugárzása.
Miért vagy rosszkedvű?
- Hogy? - Rosszkedvű vagy.
- Én? - Igen.
Nem is.
- Fáradt vagy? - Igen.
Nem aludtál jól?
De igen.
Mit csinálunk ma?
- Ma? - Aha.
Legyél velem!
Oké.
Mi a helyzet?
Gyere ide!
Jeong-su csajai.
- Ja. Jeong-su csajai. - Mi?
Jeong-sunak több csaja is van.
Miről beszéltetek? Mondjátok el!
A Paradicsomról kérdeztük egymást.
Jól leszidott.
Igen?
Miről beszélsz?
- Nem is igaz. - Miért?
Nem tudom.
Miért?
Miért szidott le?
Mi?
Megváltoztak az érzéseid, mióta visszajöttél?
- Hogy? - Változtak az érzéseid?
Nincs változás.
Nincsen?
Jeong-su válasza elképesztő volt.
„Nincs változás.”
Ja.
Ez mindenkire vonatkozhat.
- Hát… - Nem semmi srác.
Csípőből
- ilyet szólni. - Nem semmi.
Mintha…
- Változnának a dolgok. - Csüccs!
Mikor jönnek már?
Elmenjek?
Miért? Érezd jól magad!
- Én… - Élvezd ki a pillanatot!
Ez így elég durva.
Nos…
Álmos vagyok. Ledőlök.
- Mi? Álmos vagyok? - Én megyek a mosdóba.
Én is, aztán lepihenek.
Megyek veled.
Csak én nem vagyok álmos? Tök jól vagyok.
Azt mondja: „Mi van ezzel a csajjal?”
- „Biztos beteg.” - Ne már, Hae-lin!
- Tök ártatlan. - Ja.
Csak én nem vagyok álmos? Tök jól vagyok.
Nem aludtál sokat.
Hány órát aludtál?
- Hamar elaludtatok? - Mikor feküdtetek le?
- Elég korán. - Reggel fél hatkor felkeltettek.
Elegem van.
Annyira elegem van.
Miért?
Megláttam Jeong-su arcát, és annyi.
Nem vagyok normális.
Én is így éreztem.
El is felejtkeztem róla,
de amikor visszajött, jó volt újra látni.
Eltelt egy kis idő, de az érzelmeim újra megváltozhatnak.
Rohadt nehéz!
Hát…
A fiúnak van egy sármja.
- Igen. - Tényleg.
El kell ismerni.
Bár a tábortűznél…
- Elcseszte. - Hibázott.
De a két lány belezúgott.
- Azta! - Hye-jin is.
Egyetértesz velünk?
Mi a véleményed?
Most már igen.
Ugye? Nehéz most neki.
- Hanhae. - Igen?
- Egyetértesz? - Igen.
- De még nincs vége. - Várjunk!
Az érzéseinek?
Szerintem Si-an több vasat is tart a tűzben.
- Igen. - Nem adta fel.
- Ja. - Várjuk ki!
Ott van még Jun-seo.
- Igaz. - Ugye?
Milyen vonzerő az ilyen?
Úgy értem…
Olyan, mint egy ötcsillagos hotel?
Tudjátok, amikor ott van az ember,
minden tökéletes, úgy érzi kényeztetik össze-vissza.
Ilyen kisugárzása van a srácnak?
Először ilyen benyomást keltett.
Az első élmény mindig nagy hatással van.
Mi is történt? Reggel elmentél a Paradicsomba…
Igen, odamentünk, és választottunk.
- Mindenhol van. - De…
- Kell egy kis víz. - Hozzunk vizet?
Persze.
Senki nem tart vissza. Menj csak!
Itt jó hűvös van.
Igaz, nem süt ide a nap.
- Jár a szellő. - Nem.
Ehetünk belőle. Szép tiszta.
Na, most van egy, kettő…
Összesen hat fiú van?
Hat fiú és hét lány.
Igaz.
Hét lány.
Egyet ti hoztatok, vagyis hét lány.
- Én hoztam ide? - Mármint a táskáját.
Az igaz.
Menjünk!
Sok boldogságot! Legyetek boldogok!
„Sok boldogságot!”
Ez így nem sértésnek hangzott?
- Nem? - De.
Direkt volt?
Szerintem szándékos.
Egy kis megvetéssel együtt.
Sok boldogságot! Legyetek boldogok!
- Beszélgessetek! - Kösz.
Hová menjünk?
- Randizunk. - Kivel akarsz randizni?
Megfojt ez a hely.
- Még dumálni sem lehet. - Igaz?
Nem direkt szemétkedett.
Egyszerűen csak ilyen.
- Viccelt. - A-rin helyében…
Kiakadnál.
Igen, mérges lennék.
Értem, hogy így is lehet értelmezni.
Miről is beszélgettünk, mielőtt félbeszakított?
Elvesztettem a fonalat.
Mit csináltál, miután megjött az új lány?
- Négyszemközt is beszélgettetek. - Igen. Hé!
Hali!
- Mizu? - Dumálgatunk.
- Igen? - Ja.
Idejöhetek?
Nyugodtan.
Oké.
- Foglalj helyet! - Hozok vizet.
Akárhányszor belekezdenek, valaki megzavarja őket.
Odébb kéne menniük, nem?
Egy eldugottabb helyre.
Mindenki meg van őrülve.
Helló!
Sziasztok!
Csinálunk pár Polaroid-képet.
Legyen egy közös is!
Ja, ez jó lesz.
Csendet!
- Szinglik! - Mi az?
Kérlek, menjetek a medencéhez!
A medencéhez? Megint?
Verseny lesz.
Miért megint a medence? Veszíteni fogok.
Milyen játék lesz?
Levették az ingüket.
Látom a mellkasukat.
Most mi van? Nincs itt semmi.
Mit csinálunk?
Kíváncsi vagyok mi lesz, üres a medence.
Ja.
Most következik a páros játék, amelynek győztesei ehetnek egy finomat.
Páros játék?
Páros játék.
A nyertes pár tagjai választhatnak valakit, aki tetszik nekik,
és együtt vacsorázhatnak.
- Választhatunk. - Randi lesz.
A játék során le kell venni egymás fejéről a sapkát.
Levenni a sapkát?
A férfiak a hátukra veszik a nőket.
Az nyer, aki először veszi le az ellenfél sapkáját.
A magasak előnyben vannak.
Meg a hosszú karúak.
A játék előtt párba fogtok állni.
Azok alkotnak egy párt, akik ugyanolyan színű labdát vesznek ki.
- Van egy extra szereplő. - Igen, valaki kimarad.
De az a női résztvevő, aki a szürkét húzza,
nem vehet részt a versenyben.
- Ez nem fair. - Tök gáz.
Te jó ég!
Ez durva.
Kim A-rin húz először.
- Fehér. - Kim A-rin, fehér.
Piros.
Chung You-jin, piros.
- Kék. - Kim Min-seol, kék.
Egy pill!
Olyan béna vagyok.
- Bae Ji-yeon, sárga. - Jaj!
Még nem húztak szürkét.
Az esély 33%.
Én leszek a végén.
- Jaj, ne! - Azta! Jaj!
Kim Hye-jin, szürke.
Jaj!
Ne már!
- Nem hiszem el! - Jézusom!
KIM HYE-JIN NEM JÁTSZIK
- Lila. - Park Hae-lin, lila.
Végül Si-an húzta ki a zöldet.
Zöld.
Most a férfi résztvevők húznak labdát a dobozból.
Kék. Kim Min-seol és An Jong-hoon.
Sárga. Bae Ji-yeon és Jang Theo.
Zöld. Lee Si-an és Kook Dong-ho.
Őrület, hogy így elkerülték egymást.
Piros Chung You-jin és Kim Jeong-su.
Fehér. Kim A-rin és Yuk Jun-Seo.
És a lila. Park Hae-lin és Kim Te-hwan.
Ez hogy lehet?
- Más-más párosítás. - Így van.
Mi történt?
- Elkerülték egymást. - Nincs pár.
A játékra figyelnek.
Igyekezniük kell.
Így van.
Nyernünk kell.
Én készen állok.
Te vagy a legerősebb.
Úgy van. Nyugi!
Megnyugodtam.
- De… - Húzhatom a hajad?
- Persze. - Nem gond?
Próbáld meg!
- Kösz. - Király!
Ilyen is lesz.
- Szóval ez csak játék. - Ja.
Még jó is lehet.
Következik az első meccs.
A pirosat húzó Chung You-jin és Kim Jeong-su a zöldet húzó
Lee Si-annal és Kook Dong-hóval versenyeznek.
- Sok szerencsét! - Hajrá!
Jó vagy!
Uraim, vegyétek fel a hölgyeket, és készüljetek fel!
Sípszóra kezdjétek el a versenyt!
Hajrá!
- Jobbkezes vagy? - Ja.
Ne menj túl közel!
Félek!
Si-an a magasabb, így előnyben van.
Félek.
Nagyon magas.
- Jaj! - Majdnem!
Mintha You-jin meg lenne ijedve.
Te jó ég!
Vége.
Levette.
Klassz!
- Egy pill! - Jaj!
- Engedd el! - Hátraesett.
Klassz!
- Klassz! - Jaj!
Lee Si-an és Kook Dong-ho győztek.
Hé!
Nagyon magasak.
- Valóban. - Igen.
A hosszú kar is előnyt jelent.
Ők a legjobbak, mert magasak.
Következik a második meccs.
A lilát húzó Park Hae-lin és Kim Te-hwan
a sárgát húzó Bae Ji-yeonnal és Jang Theóval versenyeznek.
Menjünk!
- Mi van? - Jól úszik a lány.
Igen, de nekünk hosszabb a karunk.
Úgy van.
Jaj! Tök magasak!
Egy, kettő, három!
Csak finoman!
Nem lehet finomkodni, ha kajálni akarunk.
Sípszóra kezdjétek el a versenyt!
Hajrá!
Egy pill!
- Ne! - Mi van?
- Mi ez? - Mi történt?
Mi volt ez?
- Te-hwan? - Igen…
Te-hwan volt?
Tudtam.
Te jó ég!
Várj csak…
Na, most!
Finoman! Ingatag a srác.
Menj előre…
Azta! Leesett!
- Mindkettő lejött? - Mi van?
Szállj vissza! Előre…
Előre…
- Nyertünk? - Park Hae-lin és Kim Te -hwan győztek.
- Nyertünk! - Jó.
Ügyes voltál!
Azt hittem, mi nyertünk.
Te-hwan tök vicces volt.
Senki nem roskadt össze így.
Nem is támadta senki. Magától csuklott össze.
Következik az utolsó meccs.
A kéket húzó Kim Min-seol és An Jong-hoon…
Menjünk!
a fehéret húzó Kim A-rinnal és Yuk Jun-seóval versenyeznek.
Egymásnak feszülnek.
Uraim, vegyétek fel a hölgyeket, és készüljetek fel!
Stabilan áll.
Sípszóra kezdjétek el a versenyt!
Hajrá!
- Gyerünk! - Hajrá!
Gyerünk!
Menj közelebb!
- A feje… - Meghúzta a haját?
Kim Min-seol!
Ő simán…
- Nyertünk? - Jong-hoon, igen!
Azta!
Min-seol és Jong-hoon győztek.
Durva volt.
- Nagyon klassz! - Szép munka!
Veszélyesek.
Min-seol egy kicsit…
- Ügyes! - Kemény csaj.
Ő a sötét ló?
Ahogy mondod.
- Igyekezni kell. - Ja.
A végső küzdelem három résztvevős lesz.
Lee Si-an és Kook Dong-ho!
Park Hae-lin és Kim Te-hwan!
Kim Min-seol és An Jong-hoon! Készüljetek fel!
Na, ez jó lesz.
Oké.
Fontos a stratégia.
- Igen. - Ugye?
Ha valaki kiesik, gyorsan rámozdulni.
Igen.
Az a jó, a ha másik kettő egymás ellen van.
Sípszóra kezdjétek el a versenyt!
Hajrá!
- Finoman! Lassan! - Jó.
Jobbra!
Gyerünk!
Mindketten ránk jönnek.
- Így akartad? - Gyerünk!
Mindketten ránk jönnek.
- Így akartad? - Gyerünk!
Gyerünk!
Félek.
Küzdeni kell!
- Nem! - Így akartad?
Ügyesen kitért.
Állj meg!
Hagyd őket küzdeni!
Hagyd őket!
Bumm!
- Jaj, ne! - Klassz!
- Park Hae-lin és Kim Te-hwan kiestek. - Huh!
Gyerünk!
Si-an…
Simán vesztettek.
Si-an, ne hagyd magad!
Vissza!
Hátra!
Leestem.
Hátra!
Leestem.
- Ne! Min-seol! - Visszamászhat.
Várj már!
- Megvan a sapkája? - Nincs.
Menjek vissza?
Mi?
Hú, ez tök izgi!
Nem tréfálnak.
- Si-annak hosszú a karja. - Igen.
- Erre megyek. - Hátrébb állok.
Túl közel vagy.
Si-an nem is aggódik Dong-ho miatt.
- Nem aggódnak a lányok. - Nem.
Túl közel vagy.
Menj távolabb!
Ez félelmetes.
Úgy félek.
- Lefejelte? - Mi?
Lefejelte?
Lefejelték egymást.
Hagyd abba!
Klassz!
Lee Si-an és Kook Dong-ho győztek.
- Hol a sapkám? - Ott.
Ügyesek voltak.
Ő volt a nyerő.
Meg kell adni.
A lefejelés…
Csuromvíz vagyok.
Jó voltál, Min-seol!
Mind a ketten.
Egy vacsorarandi volt a páros játék tétje.
A győztesek:
Lee Si-an és Kook Dong-ho.
Si-an nyer mindent.
Ez izgi volt.
Dong-ho Si-an játékostársa volt. Semmi több.
- Így van. - Igaz?
Így fogta a fejét.
De mivel győztek,
- Dong-ho is választhat. - Ez igaz.
Kíváncsi vagyok, kire gondol Si-an.
Nekem egyértelmű.
- Igen? - Nyilván Jeong-sura.
- Egyértelmű. - De…
Nem lehet, hogy Jun-seóra?
Azt hiszem, fontos döntés előtt áll, hogy most legyen Jun-seo,
vagy majd a Paradicsomba menjen vele.
Értem.
Nem győztünk meg.
De Dong-ho is választhat, nem?
- Bizony. - Igen.
Engem ez érdekel.
Dong-ho nem A-rint választja? Nem tudtak beszélni.
Szerintem A-rin lesz az.
Lee Si-an, mivel nyertél,
kérlek nevezd meg azt a személyt, akivel szívesen vacsoráznál!
A személy, akivel szívesen vacsoráznék…
Az Kim Jeong-su.
Kim Jeong-su.
Lee Si-an Kim Jeong-sut választotta.
Érezzétek jól magatokat a randin!
Kook Dong-ho,
kérlek nevezd meg azt a személyt, akivel szívesen vacsoráznál!
A személy, akivel szívesen vacsoráznék…
Az Kim A-rin.
Kim A-rin.
Kook Dong-ho Kim A-rint választotta.
Érezzétek jól magatokat a randin!
Hae-lin nem érti a dolgot.
Ez így most fura neki.
Éhes vagyok.
- Éhes voltál? - Nagyon.
Én is.
Megtapsoltalak,
mert klasszul versenyeztél.
- Hát… - Igen?
A paradicsomi randink után…
Igen.
Úgy tűnt, nem is randiztunk azóta.
Te kellettél.
Hogy?
Ezért választottalak.
Helyes.
Mit ettél tegnap?
- Tegnap? - Igen.
Hát…
A jachton voltunk.
Pezsgőt ittunk.
És szendvicsek voltak.
- Értem. - Semmi extra.
Így szokta csinálni.
- Vigasztalja. - Nem ügy.
Igen.
Jó volt a tegnapi randi.
Hae-lin bájos és csodás lány.
De
amikor randiztunk…
mindig te jutottál az eszembe, ha új helyre mentünk.
És…
sokat gondoltam azokra a dolgokra, amikről beszélgettünk.
- Szóval… - Nem is tudtam.
Megmondom úgy, ahogy van,
szeretném, ha ez nem egy alkalom lenne.
Szeretnélek jobban megismerni.
Értem.
Amíg itt vagyok,
szeretnék visszamenni veled egyszer.
A Paradicsomba?
Menjünk a Paradicsomba?
Ha te is szeretnéd.
Háromszor is mehetünk.
Na, ez kész.
Miért adod fel?
Egy pár lesznek.
Hanhae, ezek össze fognak jönni.
Nem tudhatjuk.
- És? - Várjuk ki!
- Nem adod fel? - Mit?
Legyünk türelmesek!
- Egy pill! - Nem vettél levegőt.
Mélytengeri búvár vagy?
Beszélgettél azokkal, akik maradtak?
Igen.
Theóval és Jun-seóval is beszéltem.
De ezek után…
nem érzem szükségét további beszélgetésnek.
A többiek…
úgy érzem, a többiekkel rendben vagyok.
- Értem. - Ennyi.
És te?
Nekem sem kell.
Szóval…
Ami a többi lányt illeti…
Én…
Így érzek.
Oké.
Megnyugtatta.
Válaszolt.
Ezért mondta, amikor visszajött, hogy nem volt olyan jó a móka.
Most azt mondta, nem érdekli őt a többi nő.
Ezt gondolja.
Remélem, komolyan.
Mert ha másképp viselkedik ezek után…
Az rossz lenne.
Hae-linhez menni?
- Ja. - Vagy máshoz.
- Az… - Hát igen…
- Nem kéne. - Nem…
Nem történt ilyesmi.
Nem tudom, mi lesz, de jó fej volt.
- Igen. - Férfiként…
- Egyenes és őszinte volt. - Ja.
Először azt hittem, nem elég ütős, amit mond,
de belegondoltam, és oké.
Azt mondta: „Így érzek.”
Én azt mondtam volna:
„Nem kell más, csak te.”
Én állást foglaltam volna.
De figyelmes volt, kifinomultan fogalmazott,
és ez jó döntés volt.
Tapintatos volt.
Sok minden jár a lány fejében.
Egy konkrét válasz…
Kényszerítette volna,
így meg tapintatos volt.
Csak azt mondta: „Így érzek.”
Mit gondoltok, Si-an és Jun-seo összejöhetnek még?
- Várjatok! - Tényleg?
Még hányszor akarsz kicikizni?
Szeretném, ha Si-an és Jun-seo elmennének a Paradicsomba.
- Igen? - Egyszer.
Oké.
És mi van Theóval?
- Si-an… - Theo nincs a képben.
Si-an gondol Theóra, nem?
Biztos?
Jó étvágyat!
Neked is!
- Hála neked, ehetek finomat. - Szívesen.
Szerencsém volt.
Igen.
- Si-ané az érdem. - Igen.
Felvidult az arca.
- Boldog! - Tényleg.
Végre.
- Egyértelmű jeleket ad. - Nem láttuk így.
Tetszik neki a fiú.
Mit csináltál a Paradicsomban?
- Nem fejeztük be a beszélgetést. - Ez igaz.
Tegnap…
elmentem.
- Elmentem… - Igen.
És már a helikopteren ültem.
Hae-lin már ott volt a gépen.
Jeong-su is. Beszélgettek.
Köszöntem és leültem.
Ő kettőnk között ült.
Még sosem repültem helikopteren.
- Nem ez érdekel. - Jó.
„Nem ez érdekel.”
- A srác tényleg reálos. - Ja.
Még így is könyvel.
Szép sorban el akar mondani mindent.
- Nem ez érdekel. - Jó.
Csak elmondom, mi volt.
- Én… - Időrendben.
Így szoktam.
És megérkeztünk.
Különleges élmény volt.
Lehetőségem volt megismerni Hae-lint.
Sokat beszélgettünk.
Azt hiszed,
a Paradicsomban jobban vágysz arra, hogy megismerd?
Nagyon rövid az idő,
nehéz eldönteni egy nap után.
De meghatározta az irányt.
- Miért? - Hogyan?
- Csak én beszéltem. - Nem is.
Tegnap különleges élményben volt részed, velem nem történt semmi.
Mit csináltál?
Volt szabadidőnk.
Csak te érdekelsz.
Kicsit unalmas volt a nap.
Kár.
Többet akartam beszélgetni, de nem adódott.
Csalódott voltam és céltalan.
Így éreztem.
Ilyesmiken járt az agyam: „Miért is olyan…”
Azt hittem, beszélgetsz a többiekkel, és jól érzed magad.
- De… - Nem így volt.
Aztán beszéltem a szobatársaimmal,
és mondták, hogy nem így volt.
Egy kicsit rosszul éreztem magam.
Értem.
Ezért vártam a mai napot.
De tényleg.
És ekkor megjöttetek, de egy másik táskát is vittél a sajátodon kívül.
AZNAP KORÁBBAN
- Helló! - Sziasztok!
Szia!
És a másik lány beszélt is hozzád, amikor jöttetek.
Rád nézett és mondott valamit.
Azt feltételeztem, hogy közel kerültetek egymáshoz.
- Én… - Ezt gondoltam.
Miért nevetsz?
- Aranyosnak találja. - Igen.
Dong-ho jól érzi magát A-rin mellett.
Igen.
Jól kijönnek egymással.
Ám sok minden függ Hae-lintől,
lehet, hogy ez változik.
Fennáll a lehetősége.
Most kiválasztjuk a párokat, akik a Paradicsomba mennek randizni.
Kirázott a hideg.
A férfiak már kiválasztották,
hogy melyik hölggyel mennének szívesen a Paradicsomba.
POKOLBÓL A PARADICSOMBA
Hölgyeim,
nevezzétek meg azt a személyt, akivel szívesen mennétek a Paradicsomba!
Még nem döntöttem el.
Én sem.
Ez most fontos.
- Így van. - Ja.
Te-hwan és Ji-yeon biztosan mennek.
- 100%. - Igen.
- De Dong-ho… - Igen?
Nem igazodom ki rajta.
Bár szerintem A-rint választja.
Legalább egyszer, mi?
- Dong-ho. - Igaz?
Ezek után nem választhat mást.
Egyszer biztos elmegy vele.
- Igen, egyszer biztos. - Tegnap Hae-lin volt.
- Theo Si-ant választja. - Igen.
És Jeong-su?
- Jeong-su… - Valószínűleg Si-ant.
Szerintem Si-ant, mert ha mást választ…
- Annyi neki. - Pontosan.
Már nincs visszaút.
Ha igen, nem is beszélek róla többet.
- Mert… - Jeong-su…
„Az a csávó” lesz.
Műsorvezető vagy.
- Nem teheted. - Bocs.
De érthető, amit mond.
A legutolsó beszélgetés során egyértelműen fogalmazott.
- Elmondta az érzéseit. - Igen.
Si-an lesz a gond.
Szerintem Jeong-sut választja.
Nem hiszem.
- Eljött a pillanat. Igen. - Eljött Jun-seo ideje.
- Eljött az idő. - Igen?
Jun-seo jön?
- Ma lesz ez. - Jun-seo.
Igen?
- Régóta várok erre. - Yuk lesz.
- Biztos. - Ragaszkodsz e szörnyűséghez?
Szerintem Jeong-sut választja.
- Nem, Yukot. - Igen?
PÁRVÁLASZTÁS A PARADICSOMI RANDIHOZ
Chung You-jin kezdi a választást.
- Sok szerencsét! - Miért mindig én?
Nem tudom, hogy érez You-jin.
- You-jin? - Fogalmam sincs.
Ja.
You-jinnak nyugodt, kiegyensúlyozott pár kell.
A személy, akivel szívesen mennék a Paradicsomba…
az Kook Dong-ho.
Chung You-jin…
Dong-ho és én nem sokat beszélgettünk,
reméltem, hogy engem választ, hogy legyen alkalmunk bepótolni.
De Dong-ho nem ismeri az érzéseit, igaz?
Nem fejezte ki az érzéseit.
Chung You-jin…
nem állt párba.
Kérlek, menj vissza a szobádba!
Chung You-jin…
Valaki választotta.
…nem állt párba.
Kérlek, menj vissza a szobádba!
Mindenki megtudja?
…nem állt párba.
Kérlek, menj vissza a szobádba!
Bejelentik a nagy nyilvánosság előtt?
- Ez nagyon gonosz. Elsírom magam. - Ne már!
Kirázott a hideg! Jaj!
Soká jöttem, igaz?
Nem is.
Miért nem látok jól?
Mert használtam a spray-t.
Bocs.
Nem tudod, ki választott téged, és ki nem?
Se a lányok, se a fiúk nem tudják.
- Csak akik párba álltak, azok mennek. - Így van.
Park Hae-lin!
Kérlek, válassz!
A személy, akivel szívesen mennék a Paradicsomba…
az Kook Dong-ho.
Oké.
- Tudtam. - Dong-ho népszerű.
Két fiúval voltam tegnap a Paradicsomban,
de Dong-ho jobban felkeltette a figyelmem.
Mindig eszembe jut.
Akivel szívesen mennék a Paradicsomba…
az Kook Dong-ho.
A döntés Dong-hóé.
Park Hae-lin…
Kim A-rin…
Párba állnak?
- Jön Dong-ho. - Igen.
Hogyan?
Annyi neki, ha Hae-lint választja.
Azzal vége.
Mindennek.
Menjünk!
- Menjünk! - Menjünk!
No, azért!
Végre!
Mennek is.
Jaj!
Nehéz?
Igen.
Vigyem?
Bulizzunk egyet!
„Bulizzunk egyet!”
Ez fura volt.
Nem akarsz bulizni?
Dehogynem! Juhéj!
Úgy örül.
Az a „juhéj” édes volt.
Ki kellett próbálniuk.
- Úgy van. - Ja.
Végre…
- Mi? - Eljött A-rin ideje.
Ketten, akik Dong-hót mondták, nem mennek.
Nem tudom, melegem van-e vagy dühös vagyok.
Nem is tudom.
Dong-ho?
Éreztem, hogy így lesz.
Tudtam rögtön,
de gondoltam, nem gáz.
De…
Nem is.
Igazam volt, hogy nem feszültem rá.
Látni A-rint,
hogy ennyire izgatott, ami eddig nem derült ki róla…
Ez egy kicsit felzaklatott.
Jó a hajam? Megnézitek? Nem túl béna?
- Mindig így hordod. - Jól néz ki.
- Igen? - Ja.
A karkötőm nem passzol.
- Jó lesz? - Jó.
Ez túlzás?
Értem, hogy a Paradicsomba megy.
Bárcsak halkan készülődne!
„Halkan.”
A-rin megérdemli ezt.
- Igen… - Bizony.
- Először megy! - Ja.
- Nem maradt csendben. - Így jött neki.
Értem, hogy a Paradicsomba megy.
Bárcsak halkan készülődne!
Úgy izgulok.
Még az utolsó pillanatban is…
Jó a cipőm?
Nem nagy a masni?
- Tök jó. - De édes!
Láttam, mennyire izgatott,
és hallottam, hogy párba állt Dong-hóval…
Hát nem esett valami jól.
Biztos nem örül.
- Megértem. - Ja.
De A-rin egy csomó kérdést feltett.
- Igaz? - Ja.
A cipőjét csak ki tudja választani.
Nem látod, hogy érez You-jin?
A mi szobánk a „Dong-ho szoba”.
Hárman szobatársak is vagyunk.
Ha lesz alkalom,
nagyon szeretnék Dong-hóval beszélni.
Hae-lin dühösnek tűnik.
Igen.
- Dühös és elszánt. - Igen.
A személy, akivel szívesen mennék a Paradicsomba,
az Kim Te-hwan.
Na, végre összejönnek!
Megtudjuk a korukat meg a melót.
Először mész?
- …Kim Te-hwan. - Igen.
- Jó mulatást! - Te-hwan.
Kérlek, gyere ki!
Akár egy kiskölyök.
Nagyon cuki.
Te-hwan 2005-ös születésű?
Azt hiszem.
- Erre menjünk! - Jó.
- Erre? - Csak vigyázz!
A magas sarkúban.
Szép időnk van.
Végre megyünk a Paradicsomba!
- Igaz? - Ja.
Kim Hye-jin!
Kérlek, válassz!
Szerintetek kit fog választani?
Nem tudom.
Te voltál vele a Paradicsomban.
Nem lettetek barátok?
De igen.
A személy, akivel szívesen mennék a Paradicsomba…
az Jong-hoon.
Jeong-suval voltam a Paradicsomban,
de Jong-hoon esetében hárman voltunk.
Reméltem, hogy ezúttal másképp érzek,
és őt választottam.
Kim Hye-jin…
nem állt párba.
Kérlek, menj vissza a szobádba!
Kit választott a fiú?
- Si-ant? - Igen.
Attól tartok.
Nehéz a szívem.
Biztos gondosan összecsomagolt.
A személy, akivel szívesen mennék a Paradicsomba…
- Yuk. - Mi?
Jun-seo egy rejtély.
Nem is tudom.
Nem vagyok tisztában az érzéseimmel.
A személy, akivel szívesen mennék a Paradicsomba…
az Jang Theo.
Mi?
- Hogyhogy? - Tessék?
- Ez meg mi? - Mi van?
Vagyis maradni akar.
Biztos nem őt választotta.
Tegnap beszéltem Jun-seóval, és annyit szűrtem le,
hogy Si-an érdekli őt.
Rájöttem, nem ragaszkodhatok Jun-seóhoz.
Jun-seo után Theo a legizgalmasabb számomra.
Kíváncsi lettem rá.
Kim Min-seol…
nem állt párba.
Kérlek, menj vissza a szobádba!
Te jó ég, Min-seol!
- Helló! - Szia!
Mondtam, hogy nem kell sok cucc.
- Kíváncsi vagyok Si-anra. - Kit választott?
- Yukot. - Igen.
Ezúttal Yukot.
Szerintem is.
Lee Si-an! Most te jössz!
Kérlek, gyere ki!
Sok szerencsét!
Ő az utolsó?
Igen.
FÉL ÓRÁVAL KORÁBBAN
LEE SI-AN
THEO, JEONG-SU, JONG-HOON, JUN-SEO SI-ANT VÁLASZTOTTÁK
Négy szavazat.
- Nagyot kaszált. - Bizony.
Hatból négyen őt választották.
Úgy szeretném, ha nem kéne dönteni.
Olyan jó lenne.
A személy, akivel szívesen mennék a Paradicsomba…
Ez egy fontos döntés.
- Yuk lesz az. - Yuk?
Nem is tudom.
A személy, akivel szívesen mennék a Paradicsomba…
az Yuk Jun-seo.
Nem félelmetes hely a Paradicsom?
Értem, miért mondják, el kell jönni.
Jobb volt, mint gondoltam.
A KÖVETKEZŐ RÉSZBEN
Dong-hónak elég sok dolga van.
Voltak, akik beszélni akartak vele.
Jó volt? Másmilyen volt?
Veled akarok menni.
Még nem találkoztam hozzá hasonló lánnyal.
Nem tudod eldönteni, miután együtt voltunk a Paradicsomban?
Végig kell gondolnom.
Mivel tudom, hogy a szobában másnak is tetszik,
egy kicsit kínos.
Ki tetszik a legjobban?
Most Theo.
Ezért vagyok összezavarodva.
Kérsz egy virágot?
Mindig csak téged akartalak.
Most is így érzek.
Si-an van a lista legelején.
Téged kellett volna választanom.
Van számomra hely?
Megyünk a Paradicsomba?
Nagyon szeretnék.
Akkor leszek biztos magamban.
Nem nyomulsz túl gyorsan?
Mi?
Megölelte?
Mindig megőrülök ettől a kettőtől.
Még sose láttunk ilyet.
- Te jó ég! - Mi van?
A feliratot fordította: Hegyi Júlia