‏- לי שי-אן -
‏- צ'ונג יו-ג'ין -
‏- קים מין-סול -
‏- בה ג'י-יון -
‏- קים היי-ג'ין -
‏- קים א-רין -
‏- פארק הא-לין -
‏- קים טה-הואן -
‏- קוק דונג-הו -
‏- ג'אנג תאו -
‏- קים ג'ונג-שו -
‏- יוק ג'ון-סו -
‏- אן ג'ונג-הון -
‏- גיהינום לרווקים -
‏האישה שאני רוצה לצאת איתה לגן עדן היא…
‏לי שי-אן.
‏אין מצב.
‏לי שי-אן. ‏-מה?
‏אמרתי לך.
‏כן, היא טיפחה יותר מדי ציפיות.
‏הוא מחויב לגמרי.
‏אז למה הוא שאל אותה? ‏-באמת?
‏כן, למה הוא שאל? ‏-נכון?
‏כן. ‏-הוא גרם למין-סול לטפח ציפיות.
‏הלב של ג'ון-סו נטה יותר בכיוון של שי-אן.
‏זה חזק ממנו.
‏אין מצב.
‏כפות ידיי מזיעות. ‏-את שוב יוצאת לשם.
‏לעזאזל.
‏זה עשה לי צמרמורת.
‏נלך.
‏אנחנו יוצאים מייד? ‏-כן.
‏טוב.
‏שחור.
‏אנחנו יוצאים לגן עדן יומיים ברצף.
‏מה נעשה היום?
‏בטח יהיה שונה.
‏אני מרגישה שיהיה שונה. ‏-כן.
‏אמרת שאני אצא לשם!
‏חשבתי שתצאי. ‏-בדיוק.
‏אבל הם יצאו אתמול.
‏נכון? ‏-גם אני חשבתי שאצא.
‏משום שהם יצאו אתמול, ‏חשבתי שהסיכוי גדול יותר.
‏אבל נראה שלא. ‏-ברצינות. מה זה?
‏עכשיו אני סקרנית לראות במי ג'ונג-שו יבחר.
‏כן, כי שי-אן הלכה.
‏הבא, הזוכה במקום השני, קים ג'ונג-שו.
‏אנא בחר באישה שאיתה תרצה לצאת לגן עדן.
‏האישה שאני רוצה לצאת איתה לגן עדן היא…
‏מה ג'ונג-שו יעשה עכשיו?
‏אני יודע, נכון?
‏הוא חיוור.
‏במי הוא יבחר?
‏אני מתה לדעת במי יבחר.
‏הא-לין? ‏-זו תהיה הא-לין.
‏או הא-לין או את.
‏לא, זו תהיה הא-לין.
‏כי עד עתה הוא יצא איתה רק לשני דייטים.
‏האישה שאני רוצה לצאת איתה לגן עדן היא…
‏צ'ונג יו-ג'ין.
‏-מה?
‏מה? ‏-מה?
‏מה?
‏יו-ג'ין?
‏צ'ונג יו-ג'ין.
‏מה?
‏תמהרי ותלכי.
‏ארזת הכול?
‏היי, מזל שהתגנדרת.
‏תמהרי ותלכי. ‏-נכון?
‏לא, חכי. ‏-תכייפי!
‏מה?
‏לא ייאמן.
‏בטח היה ממש כיף איתי אתמול
‏לדעתו של ג'ונג-שו. ‏-נכון?
‏עד כמה היא הייתה כיפית?
‏הוא בטח חשב שהיא ממש כיפית אם הוא בחר בה.
‏זה כי יו-ג'ין היא טיפוס שמח.
‏אם אצא עם הא-לין או היי-ג'ין,
‏הן יבינו שלא נותר לי מקום בלב בשבילן.
‏ארגיש לא נעים שגרמתי להן להרגיש ככה,
‏אז אני מעדיף ללכת ולכייף ‏עם מישהי כיפית כמו יו-ג'ין.
‏שלום. ‏-היי.
‏נלך. ‏-נלך, דונלד דאק.
‏שאקח לך את זה?
‏מה? תודה. ‏-תני לי את הכבד.
‏הוא לא כזה כבד.
‏אז… ‏-הוא לא, נכון?
‏אקח אותו בשבילך.
‏תודה.
‏וואו, לא ייאמן.
‏בטח יו-ג'ין הופתעה.
‏היא בטח חשבה, "למה אני?"
‏וואו, זה ממש מעניין.
‏בדיוק.
‏הזוכה במקום השלישי, קים טה-הואן.
‏אני פשוט תוהה אם יבחר בג'י-יון.
‏אם לא, אסתקרן עוד יותר בנוגע למי שבחר.
‏היום הרגשתי שלא הגיע הזמן שלי לנסוע.
‏משום שנסעתי אתמול,
‏חשבתי שאם אקח הפסקה ‏במקום לנסוע פעמיים ברצף,
‏זה יעניק לשנינו זמן לחשוב על הרגשות שלנו.
‏אבל נראה לי
‏שטה-הואן עדיין יבחר בג'י-יון ‏למרות מה שהיא אמרה.
‏באמת? ‏-כן.
‏והאמת היא שאין לו אפשרויות אחרות.
‏אין לו.
‏לאף אחת לא הייתה ‏אפילו טיפת כימיה עם טה-הואן.
‏באמת, אין אף אחת.
‏אף אחת. ‏-אף לא אחת.
‏האישה שאני רוצה לצאת איתה לגן עדן היא…
‏בה ג'י-יון.
‏-מה?
‏נכון.
‏ברצינות. ‏-עכשיו זה…
‏ההרגשה תהיה טובה יותר. ‏-נכון.
‏זה ישמח אותה? ‏-כן.
‏באמת? ‏-כמובן.
‏זה יעשה לה הרגשה טובה.
‏בה ג'י-יון. ‏-מה?
‏אף אחת מלבד ג'י-יון לא מסקרנת אותי.
‏לא נראה לי שאיהנה ‏אם אצא לגן עדן עם מישהי אחרת.
‏היי. ‏-היי.
‏היי.
‏תודה.
‏חשבתי על זה הרבה.
‏אני פשוט… ‏-כן?
‏חששתי שנשמעתי אסרטיבי מדי.
‏הרגשות שלו התקבעו.
‏כעת משזה יצא ככה, ג'י-יון בטח מרגישה נהדר.
‏היא הציעה שיבחר במישהי אחרת, ‏אבל הוא שוב בחר בה.
‏זו הרגשה נהדרת. ‏-זה אדיר.
‏באמת?
‏אבל אחרי ששמעתי את ג'י-יון, ‏אולי טה-הואן החליט לא נכון.
‏באיזה מובן?
‏בשלב הזה,
‏נראה שג'י-יון צריכה לקחת צעד לאחור
‏ולשקול מחדש את רגשותיה.
‏היא אמרה את זה לטה-הואן בלי להעליב אותו.
‏בכך שבחר בה, ‏טה-הואן לא נותן לה מרחב נשימה.
‏אז נראה שאין לה זמן לעכל את הדברים.
‏אז נראה לך שמבחינת ג'י-יון, זה טיפה מציף?
‏כן. ‏-אבל מבחינת ג'י-יון,
‏לא לצאת יהיה טוב בגלל ההתחשבות.
‏והיא בסדר גם עם לצאת. ‏היא בסדר עם שני הדברים.
‏אז בסוף ג'ון-סו יצא שוב עם שי-אן.
‏אחרי ששניהם ייסעו היום ביחד,
‏שי-אן בטח כבר לא תהיה מבולבלת.
‏נכון.
‏הכימיה ביניהם בטח תהיה מטורפת.
‏כן.
‏אני חושש למין-סול.
‏היא תמלמל לעצמה.
‏אוי, היא תמלמל המון. ‏-כן.
‏ולבשתי היום כזה בגד יפה.
‏אז אלבש אותו לארוחת ערב.
‏איזה בזבוז.
‏הוא כזה חמוד. ‏-אז אני…
‏זה לוק לגן עדן.
‏לבשתי את זה כי חשבתי שאסע היום.
‏שמרתי את הבגד הזה לגן עדן!
‏תחליפי בגדים.
‏אמרתי לכם שהיא תתחיל לקטר.
‏מין-סול נשמעה כמו אפרוח צייצן כשהיא דיברה.
‏אוי ואבוי. ‏-זה חמוד כל כך.
‏שמרתי את הבגד הזה לגן עדן!
‏למה את כועסת עליי?
‏אני מדברת עם עצמי. ‏-ג'ון-סו!
‏להתראות, מניאקים!
‏נותרו בחוץ שני תיקים עזובים!
‏אלוהים, בא לי לבכות.
‏רגע, מה הוא אמר?
‏מה קרה?
‏ברצינות. ‏-בואי שבי.
‏חשבתי שתיסעי. ‏-גם אני.
‏ברצינות, אומר לכן בדיוק איך השיחה התנהלה
‏בלי שום הגזמה. ‏-טוב.
‏הגענו לשם, והוא שאל אותי מה מצבי בגיהינום
‏ואיך היה ב"גיהינום לרווקים".
‏אמרתי לו שכייפתי ושהיה טוב.
‏אז הוא שאל אם משהו מדאיג אותי.
‏אמרתי לו שלא.
‏ואז פתאום הוא שאל, "רוצה לצאת לגן עדן?"
‏אמרתי לו שאני ממש רוצה.
‏הבהרת לו.
‏כן. אמרתי, "מובן שאני רוצה".
‏אז שאלתי מה הוא עשה שם.
‏הוא אמר שהם אכלו ושתו. זה הכול.
‏הוא אמר שהוא הלך לאכול.
‏"הלכתי לאכול ארוחת ערב."
‏הוא אמר את זה?
‏אז אמרתי,
‏"הבטחת לצאת איתי לגן עדן ולשתות ויסקי.
‏"למה שתית בלעדיי?"
‏והוא אמר, "עדיין לא שתיתי 'ג'וני ווקר'".
‏אז חשבתי שהוא התכוון ‏שייסע איתי ונשתה אותו.
‏אבל מה דעתכן על השיחה?
‏היא באמת הייתה חסרת משמעות?
‏אוי, המסכנה הזאת.
‏הן לא יכולות לשקר.
‏כשמישהי דלוקה על מישהו,
‏היא תכנס את החברות שלה. ‏-לגמרי.
‏ותבקש שייתנו לה חיזוקים.
‏בדיוק.
‏ובסוף כל החברות מותשות.
‏הן נראות כמו החברות המותשות. ‏-כן.
‏השיחה שניהלנו בחוץ לא הייתה חיובית?
‏כרגע אני אפילו לא…
‏נהניתי מאוד לדבר.
‏שיהיה. שיעשו מה שבא להם.
‏סליחה, אבל לא באתי לכאן כדי שישחקו בי.
‏למה לי?
‏את כבר… ‏-אחרי…
‏באמת… ‏-אחרי שאת כייפת ושיחקת?
‏היא אומרת את זה עכשיו.
‏אם יבוא… ‏-אבל כשהוא יבוא ויבקש לדבר…
‏"היי, מין-סול." ‏-"רגע."
‏"ברצינות."
‏"רגע." ‏-היא מורחת אודם.
‏זה חמוד כל כך. ‏-זה כמעט כמו…
‏כי זה שקוף ממש.
‏מה שהיא עושה… ‏-לא נכון!
‏לא, זה שקוף.
‏באמת? ‏-כן.
‏התיישבת ברגע שהוא נכנס.
‏טוב, הייתי חייבת להתיישב. שכבתי!
‏הפינה של הפה שלך רעדה כלפי מעלה.
‏"תיכנס."
‏באמת חשבתי שאסע!
‏בכל מקרה, מין-סול נראית די כעוסה.
‏היא בטח עדיין מספרת לחברות שלה על זה.
‏כאילו, "נכון שזה מוזר?"
‏"הוא אוהב 'ג'וני ווקר'!"
‏וזה יימשך גם בשנה החדשה.
‏ככה הם ישבו?
‏מה זה?
‏מה?
‏את לא שומעת אותי?
‏השתגעת?
‏הוא כל הזמן מתייחס אליה. ‏-כן.
‏נראה שלא אכפת לה, אבל היא מודעת לקיומו.
‏זו גם דעתי. ‏-כן.
‏רואים מזווית העין. ‏-בדיוק.
‏בדיוק. אני רואה עכשיו את ג'ין-קיונג.
‏הגענו.
‏מה? ‏-לא.
‏ג'ון-סו רגוע מדי עכשיו.
‏מה? ‏-תכייפו.
‏טוב.
‏ג'ון-סו חמוד. ‏-הוא מרכיב אוזניות.
‏הוא לא שומע כלום.
‏ניסע.
‏ורום, ורום.
‏ורום, ורום. ניסע. ‏-ורום, ורום.
‏אתה פותח לי את הדלת? ‏-ניסע.
‏כן. תיכנסי.
‏תודה.
‏תסגרי אותה לבד בבקשה. ‏-טוב, אסגור אותה.
‏אני צוחק. ‏-טוב, תודה.
‏ניסע!
‏ניסע ונאכל מלא אוכל.
‏בבקשה!
‏"נירגע!" ‏-"ניסע ונאכל מלא אוכל!"
‏"זמן להירגע!"
‏צריך ללמוד לעשות את זה.
‏צריך לדעת לעשות את זה, ג'ין-קיונג.
‏קדימה. ‏-"ורום, ורום."
‏וואו, סוף סוף. ‏-האוכל הגיע.
‏איזה אושר. ‏-נכון.
‏תודה על האוכל.
‏נתרכז קצת באכילה.
‏בשמחה.
‏אגב, משום שזכית בביקור כאן,
‏בטח הטעם ממש מתוק מבחינתך.
‏אני? ‏-כן, זכית בדייט הזה בגן עדן.
‏ממש רציתי לבוא הנה היום.
‏הבנתי.
‏אתמול
‏הייתי מבולבל נורא.
‏כן.
‏צריך להחליט בכל פעם בתוך יום…
‏נכון.
‏…אם מרגישים משהו כלפי אדם כלשהו.
‏זה ממש קשה. ‏-נכון.
‏בראש הרשימה שלי נמצאת…
‏שי-אן.
‏כן.
‏אז היום,
‏אילו הייתי מגיע למקום הראשון, ‏הייתי בוחר בשי-אן.
‏רציתי לדבר איתה ארוכות. ‏-כן.
‏אבל לא הזדמן לנו לעשות את זה.
‏כן.
‏אבל את היית זאת
‏שהכי עזרה לי לנקות את הראש.
‏לא הפסקתי לדבר.
‏אבל ברצינות…
‏חשבתי, "היא אומרת דברים לא מזיקים".
‏כן. ‏-כך חשבתי.
‏באמת?
‏אז רציתי לכייף עם האדם הלא מזיק הזה
‏ולנקות את הראש. ‏-כן.
‏לכן החלטתי לבחור בך.
‏אני מרגיש שהחלטתי טוב. ‏-כן.
‏נראה לי שהחלטתי נכון.
‏כן.
‏נראה לי…
‏ככל שמתקרבים יותר לסוף, ‏כך הראש שלי כואב יותר.
‏כן, מתקשים עם הרגשות, אז…
‏אוכל לעמוד בתשישות גופנית,
‏אבל המתח המנטלי ‏שאתה מתמודד איתו פה הוא ממש קשה.
‏נכון.
‏טוב, בכל מקרה,
‏אחרי ששמעתי את ג'ונג-שו מדבר על שי-אן,
‏ברור שהוא חושב רק עליה.
‏נכון. ‏-כן.
‏הוא לא חושב על הא-לין.
‏זו היא ורק היא. ‏-כן.
‏ורגשותיו מתחזקים ככל שהוא מדבר עליה יותר.
‏ככל שהוא מתוודה יותר, ‏כך זה נעשה ברור יותר.
‏"זו הייתה שי-אן מההתחלה."
‏"אני בטוח בזה." ‏-זה ככה.
‏משום שלא הצליחו להיפגש הרבה,
‏הרגשות שלו לשי-אן רק התחזקו.
‏לדעתי זה גרם לזה. ‏-כן.
‏יש לי שאלה נוספת.
‏מה יש בשי-אן
‏שמקסים כל כך?
‏אדבר פה בכנות.
‏אז…
‏כשיצאנו לגן עדן בפעם הראשונה,
‏לא הפסקנו לדבר על אהבה.
‏וכשדיברנו על דברים כאלה,
‏הלב שלי פעם בחוזקה.
‏מזמן לא יצאתי עם אף אחת.
‏חשבתי שלא נותרה בי שום רומנטיקה.
‏כל הזמן חשבתי שאין לי תקווה.
‏אבל כשהלב שלי התחיל לפעום בחוזקה,
‏הפתעתי את עצמי.
‏הבנתי שעדיין נותרה בי רומנטיקה.
‏אבל מנוקדת מבט של גבר,
‏לשי-אן יש הרבה איכויות ‏שרוב הגברים נמשכים אליהן.
‏הבנתי.
‏כמו מה?
‏הפנים שלה מזכירות פני חתול.
‏וכשהיא מחייכת, היא כובשת אותך.
‏היא נראית טובת לב כשהיא מחייכת. ‏-כן.
‏כשהיא מחייכת, היא מתוקה מאוד. ‏-נכון.
‏אבל היא מפחידה כשהיא לא מחייכת. ‏-כן.
‏בחורים נמשכים למראה כזה.
‏הבנתי.
‏כשמדברים איתה,
‏בהתחלה היא מסכימה עם הכול.
‏הבנתי. ‏-אבל…
‏ככל שמדברים יותר, כך העקשנות שלה נחשפת.
‏הבנתי.
‏ככה זה.
‏אז…
‏רציתי לדבר איתה עוד קצת, אבל…
‏זה היה חבל.
‏אבל אני דווקא שמח.
‏למה? כי היה לך זמן לעשות סדר במחשבות?
‏לא, כי כזה כיף לבלות איתך.
‏ממש כיף לי.
‏את לא מזיקה… ‏-לא מזיקה.
‏את כמו אומפה לומפה.
‏בא לי לכווץ אותך ולשאת אותך על הכתף שלי.
‏בגודל זה?
‏ואז תפטפטי. ‏-אפטפט? כן.
‏תגידי דברים לא מזיקים באוזן שלי. ‏-נכון. פשוט אפטפט.
‏אומר, "תהיי בשקט!"
‏זה קורע.
‏ג'ונג-שו באמת נינוח.
‏כן. ‏-כן.
‏למה הצד הזה בו מושך יותר?
‏בדיוק. ‏-לגמרי.
‏לפני כן, כשהוא היה עם שי-אן או מישהי אחרת,
‏חשבתי, "מה הקטע שלו?"
‏כן. ‏-אבל עכשיו…
‏לראות אותו עם יו-ג'ין, הוא ממש מקסים.
‏ככה הרגשתי. ‏-כן.
‏בדיעבד,
‏בהתחלה, ג'ונג-שו נראה טיפוס חלקלק.
‏הוא היה לחוץ מאוד.
‏נכון. ‏-נכון.
‏לכן נראה שהוא התאמץ מאוד
‏והשתדל להתרכז. ‏-זו גם דעתי.
‏- גן עדן ‏יוק ג'ון-סו ולי שי-אן -
‏הוא נראה כזה ייחודי.
‏תודה.
‏יפה לי יותר פזור? לפזר אותו?
‏לדעתי יפה לך יותר פזור.
‏זה משנה את הלוק שלך לגמרי.
‏קדימה.
‏איך ההרגשה לחזור אחרי עשר שעות בלבד?
‏זה לקח עשר שעות?
‏כן.
‏אני מרגיש כאילו זה פחות.
‏בדיוק.
‏אבל אני פשוט מותש היום.
‏השתמשת בכל האנרגייה שלך.
‏כמה התאמות היו לך?
‏היו לי רק שלוש.
‏נכון, שלושה סיבובים. ‏-כן.
‏הרמזורים ארוכים כל כך. ‏הכבישים גם עמוסים כל כך.
‏נראה לך שאני מזכיר כלב או חתול?
‏מה נראה לך?
‏חתול?
‏נכון.
‏כן, צדקתי.
‏אתה…
‏אתה מין חיה.
‏למה את כל הזמן מכנה אותי "חיה"?
‏חיה.
‏זה מטורף.
‏אלוהים.
‏יה…
‏היום זה…
‏זה הכי טוב.
‏תודה.
‏בתיאבון.
‏"בתיאבון."
‏זה למנצח.
‏תאכלי. ‏-טוב.
‏טיפת ואסאבי.
‏אתה אוהב ואסאבי?
‏זה לא רע.
‏זה טעים עם בקר.
‏ג'ון-סו. ‏-כן?
‏תטעם. ‏-צנונית?
‏לא את הכול…
‏הם די קרובים.
‏כשצופים בשניהם,
‏המגע הקל והמעשים
‏הם לא מה שאנשים שמחבבים זה את זה עושים.
‏זה מה שזוגות עושים.
‏נכון. ‏-כן.
‏הלילה הקודם תרם לזה המון. ‏-נכון?
‏אפילו קודם במכונית, נגיעות קטנות כאלה הן…
‏סליחה.
‏לא, אני…
‏ג'ין-קיונג…
‏ג'ין-קיונג הניחה את הסנטר בידה.
‏היא הופתעה.
‏לרגע…
‏ה… ‏-הנגיעות הקטנות.
‏כן, נכון.
‏כמו ללטף לה את הגב במסעדה ‏ולהאכיל זה את זה.
‏זה מה שזוגות עושים. ‏-בדיוק. זה נראה כזה טבעי.
‏כאילו הם זוג כבר שנה. ‏-בדיוק.
‏הפרס על המקום הראשון בהחלט מתוק.
‏לא אמרתי לך?
‏אמרתי לך שאנצח.
‏- ליל אמש -
‏אל תחשבי או תדאגי יותר מדי.
‏את ואני נבוא הנה עוד פעם אחת.
‏מחר אנצח בוודאות.
‏אמרתי שאם אנצח נחזור, נכון?
‏לא דאגת?
‏דאגתי. ‏-מה?
‏אני צוחק. ‏-די.
‏אם אנצח במשחק הנשים… ‏-כן?
‏אחשוב על זה.
‏היי, כמה פעמים כבר היית בגן עדן?
‏מה? ‏-כמה פעמים כבר?
‏זאת הפעם החמישית?
‏אני לא בטוחה.
‏אין לך מושג איזה מזל יש לך.
‏רגע, מתי אמרתי…
‏יש לך כזה מזל.
‏וואו, זה טעים.
‏ממש נהניתי מהארוחה הזאת.
‏קר לך? ‏-כן.
‏את לא מסוגלת להביא איתך ז'קט?
‏לא הבאתי מספיק ז'קטים.
‏איזה בקבוק יפה.
‏אם סיימת לאכול, בואי נלך.
‏היא נאלמה דום. ‏-כן, עכשיו.
‏רואים על הפנים שלה. ‏-כן.
‏ג'ון-סו טיפה נינוח מדי.
‏אבל ככה הוא.
‏כן. ‏-נכון.
‏אסור להיות ככה. ‏-בדיוק.
‏זה מסוכן. ‏-הווייב לא טוב.
‏כן. ‏-כאילו הוא לא שם לב.
‏למה הוא מתנהג ככה?
‏זה נהדר.
‏נניח שלא היית מנצח. ‏-טוב.
‏ומגיע למקום השני. ‏-טוב.
‏והמנצח כבר היה בוחר בי.
‏טוב.
‏במי היית בוחר?
‏אילו הייתי מגיע למקום השני, ‏בטח כבר היית נוסעת.
‏זאת האמת. ‏-נכון.
‏אז ראשית, רק רציתי לומר ‏שאני שמח שסיימתי ראשון,
‏אבל אילו היית נוסעת כי הגעתי שני,
‏אז בטח הייתי בוחר ‏בבחורה השנייה שיצאתי איתה לגן עדן.
‏מין-סול? ‏-מין-סול.
‏למה? מותר לשאול?
‏מין-סול? ‏-כן.
‏זה יושב לי על הלב.
‏באמת? ‏-כן.
‏ראיתם איך היא חרקה שיניים?
‏זה כשהיא אמרה, "באמת?" ‏-ראיתי.
‏מתחיל להיות מביך.
‏אבל גם שי-אן חושבת על הרבה אנשים.
‏אמת. ‏-אבל זה אחרת כשאומרים את זה בקול.
‏באמת? ‏-לאדם האחר.
‏באמת? ‏-כן.
‏באמת שלא ידעתי. ‏-כן.
‏בטח אף אחד לא יודע.
‏כשיצאתי איתה לגן עדן,
‏דיברנו הרבה,
‏אבל הרוב היה על דברים סתמיים.
‏הבנתי.
‏אז היה קורע. ‏-כן.
‏היא פשוט מצחיקה. ‏-כן.
‏הבדיחות שלה מעולות.
‏אבל…
‏אחרי שחזרתי למחרת,
‏כל הזמן ראיתי אותה בסביבה,
‏והיא נראתה בדיכאון, ‏בשונה מאיך שהייתה איתי.
‏היא הכחישה.
‏אבל הרגשתי שהיא מתנהגת אחרת.
‏עודדתי אותה ואמרתי לה, ‏"את תהיי ממש פופולרית בגיהינום",
‏אבל זה לא קרה,
‏והזמן חלף, אז…
‏כן.
‏כל הזמן הבטתי בה מתוך אשמה.
‏הבנתי.
‏לא ידעתי.
‏הרבה דברים העסיקו אותי.
‏כנראה חשבתי על מין-סול יותר מכפי שהבנתי.
‏אז דיברתי עם שי-אן בכנות ‏ואמרתי לה שאני חושב על מין-סול.
‏לכן לא יכולתי להתרכז לחלוטין ‏בשי-אן בדייט שלנו.
‏אבל…
‏פשוט תסיים את זה בכך שרק תחשוב עליה?
‏אני לא יודע. ‏-או שתדבר איתה עוד?
‏או משהו דומה?
‏אני לא יודע.
‏הבנתי.
‏למה? ‏-מה?
‏למה את שואלת? ‏-סתם.
‏למה את שואלת על זה?
‏סתם. ‏-טוב.
‏היי, למה את גסת רוח…
‏גם לי יש מה לומר.
‏האמת, אתה ממש קר כלפיי עכשיו.
‏אני? למה? ‏-כן.
‏תוכל להיות נחמד יותר?
‏באמת? ‏-כן.
‏אני הייתי קר?
‏אתה לא יכול להתייחס אליי יפה יותר?
‏למה? במה?
‏אתה לא נינוח מדי מהר מדי?
‏אני? ‏-כן.
‏אני לא נינוח.
‏פשוט…
‏שכח מזה.
‏אני ממש לא נינוח.
‏רואים? ‏-כן.
‏זה טיפה…
‏באמת?
‏אני לא נחמד?
‏אתרץ את זה בכך שאתה עייף.
‏אני כזה בדרך כלל.
‏זה לא קשור לעייפות. ‏-באמת?
‏ככה אתה בדרך כלל? ‏-כן.
‏אז בסדר.
‏אני עושה פה משהו רע?
‏פתאום הרבה דברים העסיקו אותי.
‏אני לא יודעת איך ג'ון-סו מרגיש.
‏בדייט הראשון שלנו, הוא אמר ‏הרבה דברים שנתנו לי ביטחון בנוגע לרגשותיו,
‏ופיתחתי ציפיות ‏לגבי הדייט שלנו בגן עדן שיקרה למחרת,
‏אבל רק אכלנו.
‏ואז הוא אמר, "אם סיימת לאכול, בואי נלך".
‏הוא היה שונה כל כך ‏מהפעם הראשונה שלנו בגן עדן
‏אז זה הדאיג אותי.
‏הם משחקים זה לזה בראש? ‏-כן.
‏אבל למה? ‏-כן.
‏זאת ההרגשה, נכון? ‏-כן.
‏מה יש להם?
‏אני די מרגישה
‏שרגשותיהם היו ‏אינטנסיביים בהתחלה והם נרגעו.
‏שי-אן אולי חושבת ככה.
‏האמת היא שהם התקרבו כל כך בהתחלה.
‏וזה הפתיע אותנו.
‏גם ג'ון-סו טרוד מאוד היום. ‏-נכון.
‏אז כרגע לשי-אן אין ברירה
‏אלא להתלבט. ‏-נכון.
‏אז בלי לשים לב, היא כל הזמן ‏מעריכה ושוקלת את האפשרויות שלה.
‏נכון. ‏-כי המון אנשים מחבבים אותה.
‏המון. ‏-כן.
‏במקום ג'ון-סו, הייתי קצת עצבני.
‏הייתי מתעצבן אט-אט.
‏הוא מעוצבן עכשיו.
‏מרגישים שכן.
‏נכון, הייתי די מעוצבן. ‏-הוא די מעוצבן.
‏כאילו, "מה יש לה?"
‏הוא לא עשה כל רע. ‏-הוא לא מוכן לסבול את זה.
‏"גם לי יש רגשות." ‏-נכון.
‏"צריך לדאוג רק לה?"
‏כששי-אן ביקשה שיתייחס אליה יפה,
‏הוא היה יכול לחזור בו ולומר,
‏"אני ממש מצטער, זו לא הייתה הכוונה שלי."
‏והוא היה צריך למשוך אותה בחזרה פנימה,
‏אבל במקום הוא אמר, "באמת?"
‏זה לא מתקן כלום.
‏או שהוא באמת פשוט מותש?
‏הוא אמר שהוא שתה הרבה אתמול ‏ושהוא סובל מחמרמורת.
‏אבל נראה לי שזה משום שמחשבות הטרידו אותו.
‏הוא אמר, "אני כזה בדרך כלל.
‏"לא עשיתי שום דבר…"
‏הוא לא עשה כל רע. ‏-"זה לא משום שאני עייף.
‏"זה פשוט מי שאני. יוק ג'ון-סו."
‏כן. ‏-זה מצב עדין.
‏הווייב מוזר. הוא בלתי צפוי.
‏כן, זה טיפה מערער.
‏שנלך?
‏קר לך?
‏כן.
‏זה בסדר. ‏-לחפש שמיכה?
‏לא, זה בסדר.
‏יעזור לך לשים את זה?
‏כן, ננסה. ‏-ככה.
‏נכסה אותך.
‏שמת בושם? ‏-לא.
‏אז מה הריח הזה?
‏אני אף פעם לא שם.
‏יש לך ריח ייחודי.
‏איזה מין ריח?
‏אני לא בטוחה. הריח הטבעי שלך?
‏אני מזהה שזה אתה כשאתה עובר.
‏באמת? ‏-כן, יש לך ריח ייחודי.
‏לא חם פה יותר?
‏כן.
‏עכשיו חם לי.
‏אפזר אותם כמה שיותר.
‏טוב.
‏עכשיו היא מרוצה. ‏-נכון.
‏זה מה שרצית? ‏-דברים כאלה?
‏הרגשתה השתפרה. אלוהים.
‏לא ייאמן.
‏עכשיו הוא מתוק. ‏-כן.
‏איך זה פתאום קרה?
‏מה? ‏-איתך.
‏איתי? ‏-כן.
‏לדעתי העיתוי פשוט היה נכון. ‏-כן.
‏אתמול והיום. ‏-כן.
‏כשרק הגעת אתמול למלון…
‏כן? ‏-היית רגועה כל כך.
‏אני? ‏-כן, הווייב שלך.
‏טוב.
‏מה זה היה?
‏נראיתי רגועה? ‏-היית ישנונית?
‏מה הראה שאני רגועה?
‏עם עיניים חצי עצומות,
‏חייכת.
‏וקטפת עלי כותרת מהוורדים. ‏-טוב.
‏זה מה שעשית.
‏מה? מה עם זה? ‏-מה?
‏מה עם זה? גרמתי לך להתמוגג?
‏כן, אהבתי את הצד הזה בך.
‏כן, היה נחמד לראות אותך יושבת שם,
‏לא עושה כלום ופשוט נרגעת.
‏באתי היום בתקווה שננהל שוב שיחות טובות.
‏הם אוחזים ידיים? ‏-כן?
‏למה אתה לא אוחז כמו שצריך?
‏מה? ‏-למה אתה לא אוחז כמו שצריך?
‏אתמול אחזת כמו שצריך.
‏באמת?
‏אני אוהבת אנשים שמביעים את עצמם.
‏את אוהבת אנשים שמביעים את עצמם? ‏-כן.
‏איפה למדת לעשות את זה?
‏לא, פשוט…
‏מה זה "מביעים את עצמם"? ‏-מה?
‏שאומרים, "אוהב אותך"?
‏זו דוגמה אחת. ‏-אתה אוהב אותי?
‏אמרתי את המשפט הזה רק קומץ פעמים בחיי.
‏אלוהים.
‏בלי לומר את זה בקול רם…
‏לא. ‏-אי אפשר להראות את זה במעשים?
‏גם וגם יהיה נחמד.
‏כן?
‏באמת?
‏לא אמרת "אני אוהב אותך" פעמים רבות?
‏נכון.
‏כשאני צופה בזה עכשיו,
‏נראה שהמצב הקודם פשוט היה ריב בין אוהבים.
‏נכון. ‏-באמת?
‏ראינו בו דברים שלא היו.
‏ריב בין אוהבים. ‏-היינו רציניים מדי?
‏היא פשוט רצתה שהוא יהיה נחמד. ‏-בדיוק.
‏זו הייתה הכוונה שלה.
‏להניע אותו. ‏-"תתייחס אליי יותר."
‏נכון.
‏הם ממש מחבבים זה את זה. ‏-כן.
‏דחיפה קטנה כדי להניע אותו.
‏אלוהים.
‏מאורגן פה יפה.
‏קליעה למטרה.
‏איך זה עובד?
‏צריך להקליט את עצמנו?
‏שנינו צריכים?
‏כן.
‏אז זה סוג המקום שבאנו אליו.
‏לא ייאמן.
‏זה נהדר.
‏הם ייפגשו?
‏מה? ‏-פה?
‏מה? ‏-מה?
‏מה קורה?
‏זה מטורף.
‏כמה טוב לראות אתכם.
‏אהובי, ג'ונג-שו. ‏-זה כזה…
‏אהובתי, יו-ג'ין. ‏-איפה הייתם?
‏אפשר סוף סוף לשתות?
‏חשבתי שאמות מרוב מבוכה.
‏למה? מה היה מביך?
‏זאת הקולה שלך? אפשר?
‏היא רק הגיעה. כן. שתה מה שבא לך.
‏ארגנו שהם ייפגשו ככה?
‏אז…
‏זה טיפה מסוכן.
‏זאת סצנה מעניינת.
‏כן, זה לא דאבל דייט רגיל.
‏כן, בדיוק.
‏היה מחסור בחום.
‏אבל עם ג'ונג-שו… ‏-עכשיו יש חום.
‏אם הוא יעשה משהו מתוק…
‏ברצינות. ‏-היא תתעורר.
‏שוב? ‏-כן.
‏זה משתנה בלתי צפוי.
‏העיתוי המושלם כדי להתערער.
‏כזה טוב לראות אתכם.
‏כן, לראות אתכם בחוץ זה כזה…
‏כן.
‏יצאנו…
‏ביום הראשון… ‏-כולנו יצאנו ביום הראשון.
‏רק אלה שיצאו ביום הראשון. ‏-באמת?
‏משהו טיפה שונה.
‏אז להחליף מקומות?
‏לשבת ככה באלכסון. ‏-הסידור הזה…
‏באלכסון.
‏ונתחיל.
‏אנחנו לא אמורים לצפות בתגובות של כולם?
‏בשני המקרים, הגעתם למקום ראשון ושני.
‏מה דעתכם על זה? ‏-"שוב הפסדתי."
‏"שוב הפסדתי"?
‏הוא כל הזמן… ‏-זו ההרגשה.
‏הוא אמר שהוא לנצח מספר שתיים.
‏ג'ונג-שו לא ינצח אותי.
‏רציתי לנצח את ג'ון-סו פעם אחת.
‏אני כועס כל כך.
‏אגב, לא ציפיתי שתבחר ביו-ג'ין.
‏יו-ג'ין? ‏-כן.
‏חשבת עליה? ‏-היא האומפה לומפה שלי.
‏איך זה קרה?
‏הוא רוצה לשמור אותי בצנצנת זכוכית.
‏למה?
‏מה? הוא פלירטט?
‏כנראה הייתי די מצחיקה אתמול בגיהינום.
‏באמת?
‏כנראה הייתי משעשעת.
‏את אדם מדהים.
‏תודה.
‏אראה בזה מחמאה.
‏את מקסימה.
‏באמת.
‏את תמיד מצחיקה אותי.
‏לחיים.
‏-לחיים.
‏זה טעים מן המצופה. ‏-מרענן כל כך.
‏רוצה לטעום?
‏זה מתוק?
‏אז אטעם.
‏נכון, את אוהבת מתוק.
‏אטעם אם זה מתוק.
‏לרוב אני לא אוהב מתוק.
‏היא גנבה את המשקה שלי. אז פשוט אשתה קולה.
‏אהבת? להזמין לך? ‏-לא ממש.
‏הבנתי. ‏-לא מתאים לך?
‏היא לא אוהבת. ‏-היא לא?
‏הוא נחמד מדי.
‏כן, היא אמרה לו לראות ‏כמה ג'ונג-שו נחמד. כאילו, "הבט ולמד".
‏אהבת?
‏אהבת? להזמין לך? ‏-לא ממש.
‏הבנתי. ‏-לא מתאים לך?
‏איך זה? לצאת לראשונה פעמיים ברצף לגן עדן.
‏הוא רק אוכל. ‏-תפסיק, ג'ון-סו!
‏הוא אוכל מהבוקר. ‏-הוא גם אכל קודם.
‏תפסיק לאכול.
‏איך זה? לצאת לראשונה פעמיים ברצף לגן עדן.
‏זו פעם ראשונה שיצאו
‏פעמיים ברצף. ‏-איך זה?
‏אתם עדיין מסוגלים לדבר? נוח לכם?
‏"אתם עדיין מסוגלים לדבר?"
‏ואז הוא אומר, "לא נראה לי שזה מסתדר".
‏אנחנו מדברים המון.
‏כן. ‏-כן.
‏נראה לי שכיף.
‏בהחלט נוח יותר מאשר בפעם הראשונה.
‏אתה טוב בסנוקר, ג'ונג-שו?
‏רוצים לנסות?
‏נשחק בזוגות.
‏שיחקתי רק שלוש פעמים בחיי.
‏באמת?
‏כל הכבוד.
‏זה היה לא רע. ‏-הצלחת.
‏נכון. ‏-תנסי.
‏להכות בכדור הלבן?
‏כן, להכות בזה עם הכדור הלבן.
‏אנסה. ככה? ‏-תחזיקי…
‏ככה? ‏-את כן יודעת.
‏היא יודעת איך לאחוז במקל! ‏-מה?
‏את בטוחה ששלוש פעמים?
‏זה מה שאמרתי. ‏-אבל…
‏היא מייד נכנסה לעמדה.
‏אמרת ששיחקת רק שלוש פעמים.
‏אמרתי לך לא לבטוח בה.
‏תכווני טיפה שמאלה מהמרכז.
‏יה, זה שוב נעשה קשה.
‏נכון? ‏-כן.
‏זה ממש מקשה.
‏זה יהיה קשה, נכון? ‏אז לא אצליח לפגוע בכלום.
‏אז תפזרי אותם.
‏טוב, נשמע טוב.
‏זה נוקשה.
‏נראה לי שאפשר גם ככה.
‏ככה? ‏-כן.
‏אז גם זה עובד.
‏תשתמשי בתחתון כדי לקבוע כיוון. ‏-טוב.
‏כיוון? ‏-שימי אותו פה.
‏תכווני ככה. ‏-לכוון?
‏כן, תכי בעדינות. ‏-טוב.
‏כן, ככה עוזרים למישהו. ‏-הוא כזה טוב לב.
‏הוא כזה טוב לב. ‏-בדיוק.
‏מכה קלה. כן, פגעתי בו. ‏-כל הכבוד.
‏תוכלי לפגוע בכדור הלבן כדי שיכניס אותו?
‏כל הכבוד. ‏-תצליחי.
‏היי. ‏-תראו את העוצמה!
‏עדיין תשתדלי גם אם נראה שתיכשלי.
‏הוא כמו מאמן!
‏הוא נשמע כמו מאמן.
‏מאמן ראשי. ‏-אלוהים.
‏הם בצרות.
‏מה לעשות? תראה. להכות בכדור עם הפס הצהוב?
‏לא רע, נכון? ‏-לא רע.
‏אז אצטרך ללכת לשם. ‏-אבל…
‏וואו, זה היה נהדר.
‏אני די טובה בפעילות פיזית.
‏כצפוי. ‏-יש לי מגע עדין.
‏באמת?
‏לא?
‏מגע עדין של סטודנטית לריקוד. לא?
‏תהיו קצת בשקט?
‏אנחנו מנסים להתרכז פה.
‏תעשו מה שבא לכם.
‏היא משהו-משהו.
‏אני שולטת היטב במגע הדרוש. ‏-נותרו שלושה.
‏זה היה מדהים.
‏להכות בחוזקה?
‏פשוט תחשבי על כך שתשלחי לשם.
‏יופי.
‏"יופי!"
‏ג'ון-סו משתתף עכשיו בתחרות?
‏אלוהים.
‏התחרותיות שלו היא…
‏איך ייתכן שהם שונים כל כך?
‏מה התוצאה עכשיו?
‏פתאום אני תחרותי.
‏אנחנו לגמרי מנצחים.
‏אנחנו בוודאות מנצחים.
‏לגמרי, כי… כן. ‏-באמת?
‏אני חייב לפחות לנצח את ג'ון-סו בזה.
‏טוב, נעשה את המיטב. נלך על הניצחון.
‏כנראה השתמשתי הבוקר בכל המזל שלי.
‏טוב.
‏אבל אין הרבה במה להכות.
‏רק בפסים…
‏במשחק זוגות בא לי לנצח אפילו יותר.
‏בטח. ‏-תן את הכול.
‏קדימה. ניתן את הכול.
‏מי שיפסיד יכתוב את השם שלו עם הישבן.
‏אבל זה טיפה עקום… היי.
‏הוא שוב אומר "היי".
‏זה קצת…
‏הוא חייב להפסיק לקרוא לה "היי", ‏אבל הוא ממשיך עם זה.
‏זה באמת פסול.
‏למה הוא ממשיך בזה?
‏הוא מעצבן נורא. ‏-דה-הי שוב כועסת.
‏היא ממש מעוצבנת עכשיו.
‏זה מרגיז אותה. ‏-כן.
‏לדעתי הוא פשוט מדבר ככה.
‏היי, לא תדברו איתי קודם ‏על מה שבכוונתכם לעשות?
‏בחייך, זאת ההזדמנות שלנו.
‏אבל גם זה קשה.
‏את תצליחי. את טובה.
‏זה לא העניין. ‏-בלי לחץ.
‏קשה להגיע לשם. ‏-באמת?
‏המוט המאריך. איפה הוא? ‏-המוט המאריך?
‏אני לא רוצה אותו למכה האחרונה. ‏-היא השתמשה בו.
‏זה בסדר.
‏את רוצה לכתוב את שמך עם הישבן?
‏טוב. סליחה.
‏אמרת שלא...
‏היי, תחשבי לפני שאת פועלת.
‏לא בחצי-קלאץ'. ‏-די לקרוא לי "היי".
‏טוב, שי-אן. ‏-תקרא לי בשמי.
‏אני רוצה שתזוזי קצת לכאן.
‏טוב. הם רבים.
‏מכות, מכות.
‏ננצל את זה.
‏נחמד.
‏יה, הם שני תחמנים.
‏משחק טוב.
‏זה היה כיף.
‏איפה הם צריכים לכתוב את השם? ‏-היה כיף, ג'ונג-שו.
‏נכון. ‏-בסדר.
‏את כזאת טובה.
‏כן, אני לא רעה.
‏יה, כל הזמן רואים את זה.
‏בייחוד בנוף הזה, ‏שי-אן שונאת איך שהוא מתייחס אליה.
‏זה הכי נורא.
‏איך ההרגשה להיות במקום שני?
‏זה בסדר. רק משחקים אמיתיים חשובים.
‏כמובן.
‏זה דווקא כזה כיפי ושונה.
‏ארבעתנו… ‏-גם הייתי עייפה.
‏זה העיר אותי לגמרי.
‏כן. ‏-כן.
‏כי זה גרם לדם שלך לבעבע? ‏-נכון.
‏לחץ הדם שלי.
‏אבל היה כיף.
‏כן. ‏-היינו דומים.
‏נכון, כולנו. ‏-ברצינות.
‏נכון שהם ממש טובים? ‏-נכון.
‏מי היא? ‏-למה היא כזאת טובה?
‏יש לי מגע עדין. יש לי שליטה טובה.
‏כצפוי, האומפה לומפה שלי.
‏וואו, יו-ג'ין מדהימה.
‏את יוצאת מן הכלל.
‏תודה.
‏זה טעים.
‏אבל את נראית קצת אומללה.
‏לא.
‏כואב להגיע למקום שני.
‏בחיי.
‏אלוהים.
‏בפעם האחרונה, לחיים.
‏"לחיים" אחרון.
‏ביי. ‏-לחיים.
‏תכייפו, שניכם. ‏-תכייפו.
‏למה אנחנו נפרדים?
‏האמת היא שבשלב הזה ‏כבר הייתי די פגועה מג'ון-סו.
‏אולי בגלל זה…
‏שמתי לב עוד יותר ‏למחוות טובות הלב של ג'ונג-שו,
‏אז חשבתי הרבה על הדייט הראשון שלי בגן עדן,
‏כשיצאתי לשם עם ג'ונג-שו.
‏זה התחיל לעורר בי דאגה.
‏כייפת? ‏-כן.
‏זה טוב.
‏כייפת? ‏-כן.
‏היה כיף.
‏נראה שגן עדן
‏הוא באמת מקום חשוב.
‏גן עדן?
‏כן, חשוב מאוד.
‏נכון? ‏-הוא חשוב כל כך.
‏הוא ממש קריטי.
‏זה היה מלא משמעות. ‏-היא כל הזמן דיברה על זה.
‏מה לדעתכם הכוונה ‏ב"גן עדן הוא באמת מקום חשוב"?
‏זה מסר לג'ון-סו.
‏כן, היא אומרת
‏שהיא גילתה עוד בנוגע לרגשות שלה לגביו.
‏זה בטח משהו כזה. ‏-כן.
‏משום שזה כזה מקום חשוב,
‏נראה שזה מסר שמזהיר אותו להתנהג טוב יותר.
‏עד כדי כך? ‏-"לא מאוחר מכדי להתעורר."
‏"לפני שיהיה מאוחר מדי."
‏אבל לא נראה לי שהוא שם לב לאזהרות.
‏נכון, נראה שזו הבעיה.
‏כשנמצאים עם אדם שמחבבים, ‏צריך לפחות לנסות להשתנות.
‏היא אמרה לו כמה פעמים.
‏אמת. ‏-אבל זה פשוט…
‏זה בטח הרגל. ‏-הוא מתנשא מעליה?
‏זה לא זה. ‏-כלומר…
‏זה הרגל שלו. ‏-אבל הנימה שלו…
‏הוא חי ככה 30 שנה.
‏הוא גם נעשה תחרותי. ‏-לא 30.
‏הוא ככה כבר 20 שנה.
‏אז זה אומר שהם לא מתאימים. שייפרדו פה.
‏ישר ולעניין.
‏מה? זה כי… ‏-כולם…
‏ברור איך העתיד שלהם ייראה. ‏-נכון.
‏אין ביניהם התאמה. ‏-נכון.
‏זה הסוף. ‏-"אעשה מה שאוכל כדי לשנות את ההרגל."
‏אי אפשר לשנות סגנון דיבור.
‏למה אתה מגלה אמפתיה כלפי ג'ון-סו? ‏-אתה הוא?
‏זה כואב לי בלב.
‏"זה הרגל כבר 28 שנה. זה חזק ממני.
‏"ואני לא רוצה להשתנות!"
‏כמה זמן הוא צריך? ‏-טיפה. לפחות שלושה חודשים.
‏אילו ג'ון-סו היה מבקש זמן להשתנות, ‏זה היה טוב יותר.
‏אבל הוא לא עושה את זה.
‏הוא כזה, "באמת? אבל זה מי שאני". ‏-הוא לא מוותר. נכון.
‏והם היו בדאבל דייט. ‏-נכון.
‏בדיוק. ‏-לא נעים שקוראים לך "היי".
‏והזוג השני היה כזה מתוק.
‏נכון. זה היה שונה כל כך.
‏לכן לא יוצאים לדאבל דייט. ‏-נכון.
‏הדאבל דייט המקולל הזה…
‏לדעתי הדאבל דייט הזה ישנה הרבה.
‏בדיוק, זה היה משמעותי כל כך.
‏כן.
‏- גן עדן ‏קים טה-הואן ובה ג'י-יון -
‏המקום הזה פרטי לגמרי.
‏שניכנס קצת? ‏-טוב.
‏אבל זה נחמד. לא רע.
‏באמת? זה לא רע? ‏-כן.
‏אני מתה על זה.
‏את מתה על זה? ‏-כן.
‏אני אוהבת את זה.
‏אגב, את חמודה בתוך הבריכה.
‏באמת? ‏-כן.
‏את כמו גור כלבים.
‏גם נעים לטבול רגליים.
‏כן.
‏בדיוק.
‏זה כיף.
‏זה כיף? ‏-כן.
‏בדרך כלל ראינו מצב הפוך.
‏הוא לא רוצה להיכנס.
‏נראה שג'י-יון מתלהבת יותר.
‏זוכר ששאלת אותי על החלום שלי? ‏-כן.
‏מה החלום שלך?
‏העבודה שאני עושה עכשיו,
‏מהותה לבנות תרבות.
‏אני רוצה להיות מישהו
‏שמרחיב את התרבות הזו פי עשרה
‏או פי אלפים.
‏אני רוצה שכולם יכירו בי ‏כאדם שגרם לתרבות הזאת לגדול.
‏אני רוצה שכל מי שאוהב ‏את התרבות הזאת יכבד אותי.
‏זה החלום שלי.
‏הבנתי.
‏זה חלום גדול. ‏-כן.
‏קוראים להן דמויות היסטוריות.
‏נכון! ‏-כן.
‏זה חלום שמעולם לא דמיינתי.
‏מהאנשים בקוריאה
‏נמנעת ההזדמנות לגלות מה הם אוהבים.
‏באמת. ‏-זה ממש חבל.
‏אבל בימינו, אנשים מתחילים ‏לחקור את ההעדפות האישיות שלהם.
‏לכן… ‏-נכון.
‏נראה שטה-הואן אוהב לדבר על העבודה שלו.
‏הוא ממש אוהב לדבר על עבודתו.
‏הוא נוטה לדבר רק על עצמו.
‏שיחה אמורה להיות דו-סטרית ‏כשכל אדם שואל שאלות.
‏אני תמיד עובד קשה ‏כדי לחלוק מוזיקה טובה עם אנשים…
‏זה רק עליו. ככה זה.
‏לקראת הסוף עייפתי מזה והתחלתי לענות פחות.
‏אני רוצה שיכירו אותי ‏רק אלה שבאמת מודעים לערך שלי,
‏ואני רוצה שיכירו אותי ‏רק אנשים עם הבנה עמוקה שכזאת.
‏זה מה שאני רוצה.
‏הבנתי.
‏זה החלום שלי במובן הכי פשוט.
‏הבנתי.
‏במובן הכי פשוט?
‏רק עכשיו הבנתי ‏עד כמה טה-הואן מעריך את עצמו.
‏הוא ייחודי כל כך.
‏מה עם יעדים בחייך האישיים?
‏אני לא מישהו שמאמין בכך שאישאר רווק, אבל…
‏טוב.
‏אבל כנראה אפשר לומר שזה הכיוון שלי.
‏אני רוצה לבלות את חיי בתרבות שאני אוהב…
‏נשמע שהוא רוצה להיות נשיא התרבות.
‏שר התרבות. ‏-נשיא התרבות.
‏שר התרבות. ‏-נכון.
‏אני רוצה לבלות את חיי בתרבות שאני אוהב…
‏ועם החברים שאני אוהב. ‏-כן.
‏המטרה שלי היא לחיות חיים מאושרים.
‏הבנתי.
‏אני מעדיף אושר.
‏פשוט לחיות באושר.
‏הבנתי.
‏לרוב, אם מחבבים מישהי, ‏אומרים לה שרוצים להישאר רווקים?
‏בלי להעליב, אבל גם אני עדיין ‏לא שוקלת להתחתן עם טה-הואן.
‏אבל העניין פה הוא
‏שאמרתי לו שהחלום שלי ‏היה להקים משפחה מאושרת משלי.
‏מה החלום שלך?
‏נכון, שאלת אותי על זה. ‏-כן.
‏החלום שלי הוא להיות רעיה טובת לב. ‏-כן.
‏ואני רוצה להיות אימא שניתן לסמוך עליה.
‏זה החלום שלי.
‏זה הדבר הכי קשה.
‏נכון.
‏הזכרתי שרציתי להתחתן ושתהיה לי משפחה,
‏ובזמן שחשבתי על זה,
‏האמת היא שזה בלבל אותי, אפילו אתמול.
‏כשהיינו אמורים ללכת ביחד,
‏הוא הלך לפניי בלי שיהיה לו אכפת ממני.
‏עכשיו אני מבין.
‏אני יודע מה לעשות. ‏-הבנת?
‏וכשהחלקנו, לא היה לו אכפת ממני
‏והוא כייף לבד.
‏זאת הייתה האמת מאחורי הסצנה היפה?
‏נכון?
‏והוא באמת רק החליק.
‏- מוקדם יותר הבוקר -
‏אתה ממש ממוקד באכילה. ‏-כן.
‏אוכלים היטב כדי להיות בריאים.
‏נכון.
‏- הערב -
‏יש לך עוד שאלות אליי?
‏אשאל כשאחשוב על אחת. ‏-מה?
‏אשאל כשאחשוב על אחת. ‏-בטח.
‏"אשאל כשאחשוב על אחת"?
‏רוב הבחורים הם פשוטים וישירים…
‏אבל זה… ‏-אנחנו לא מגיבים ככה.
‏בדיוק. ‏-כן.
‏אשאל כשאחשוב על אחת. ‏-מה?
‏אשאל כשאחשוב על אחת. ‏-בטח.
‏אם פתאום שואלים…
‏באמת. ‏-כן.
‏אני קופא ולא מסוגל לחשוב. ‏-כן.
‏זה גורם לי לתהות אם הוא בכלל מעוניין.
‏המילים שלו אומרות שהוא מחבב אותי ככה,
‏אבל אני מרגישה רק חלקיק מזה.
‏זה לא אמיתי לחלוטין,
‏אז אני טיפה מבולבלת.
‏התפנית הזו גדולה כמו זו שב"חוש השישי".
‏כן. ‏-כן.
‏לכן היא לא רצתה לצאת.
‏אז ג'י-יון אמרה לו בכנות לצאת ‏עם מישהי אחרת.
‏היא רצתה להישאר ולחשוב על הדברים. ‏-נכון.
‏כדי שגם היא תכיר אחרים. ‏-בדיוק.
‏אבל הוא לא הבין כלום ועדיין בחר בה.
‏ואילו באמת חיבב אותה,
‏הוא לא היה אומר, "אשאל כשאחשוב על אחת".
‏בחיים לא עונים ככה.
‏רוצים לדעת הכול. ‏-קופאים…
‏אפילו אם אין שאלה,
‏לא עונים ככה.
‏אפשר להמציא דברים.
‏"אני סקרן בנוגע לכול." ‏-"מה הצבע האהוב עלייך?"
‏"יה, יש לי המון."
‏"מה לשאול קודם?"
‏ומרוויחים זמן למחשבה. ‏-נכון.
‏טה-הואן באמת סגור על מי שהוא.
‏הוא חזק, אז הוא תמיד פועל ‏לפי הסטנדרטים האישיים הנוקשים שלו
‏מבחינת איך שהוא מתנהג ומדבר.
‏והאמת,
‏הוא היה יכול להיכנס לבריכה. ‏-הוא היה צריך.
‏הוא לא נכנס בכלל? ‏-אבל…
‏הוא החליט לא להיכנס. ‏-הוא לא נכנס בהמשך?
‏הוא לא רצה להירטב היום.
‏הוא נראה עקשן לגמרי. ‏-כן.
‏כנראה נסיעות יום אחרי יום ‏לגן עדן הן לא כזה דבר נהדר.
‏נראה שלא.
‏זה אולי לא טוב,
‏אבל זה קריטי כדי להכיר מישהו טוב יותר.
‏זה באמת נראה חשוב. ‏-זה נכון.
‏כל שלושת הזוגות מתפרקים.
‏לגמרי. ‏-בוודאות.
‏היום לא היה יום בגן עדן.
‏כולם נראים מדוכאים.
‏כן.
‏למה את מדוכאת? תגידי לנו.
‏אני? אני יותר מדי זמן בגיהינום.
‏אני לא זוכרת איך בחוץ. ‏-ישנו מחר.
‏אני בספק שאצא. ‏-אבל למה?
‏אנחנו נעזור לך.
‏נעזור במה? ‏-מה זאת אומרת?
‏אל תזוז!
‏רגע… ‏-היא אמרה שלא תזוז!
‏תראו אותו צוחק עכשיו.
‏היא מסוגלת להתמודד עם זה לבד. ‏-באמת?
‏אני בסדר גמור.
‏באמת? אז בטח תצאי מחר.
‏חסר לך אם תישארי מאחור.
‏אוודא שלא אישאר.
‏אני רק אומר שזה בסדר להיות אסרטיבית יותר.
‏אבל אסור לנו לדבר על מי שבחרנו, נכון?
‏לא, זה תלוי בך. ‏-באמת?
‏אבל אם נזהרים, אפשר לשמור את זה בסוד.
‏נזהרתי מאוד כי חשבתי שאסור לומר.
‏אז תגידי חופשי.
‏תגידי.
‏מה? ‏-מי…
‏במי בחרתי?
‏לא, על מי את חושבת?
‏ג'ונג-הון.
‏מה?
‏מה? משום מקום?
‏מה זה? ‏-היי-ג'ין, מה קורה?
‏זה היה תזמון מושלם. ‏-בדיוק.
‏בחרתי את ג'ונג-הון גם בסיבוב הזה.
‏אלוהים. ‏-ברצינות?
‏לא עלית על זה?
‏בסיבוב הזה? או לפני שבא? ‏-את כזאת מגניבה!
‏היא כזאת מגניבה! ‏-ו…
‏אמשיך… ‏-להחליף מקומות?
‏אמשיך לבחור בג'ונג-הון.
‏סליחה, קשה לי עם דברים נדושים. ‏-מה?
‏מזל ששאלתי, נכון? ‏-מה?
‏כן, ברצינות. אני רצינית. ‏-לא ידעתי.
‏יפה, היי-ג'ין.
‏זה לא היה נדוש. זה היה מגניב. ‏-היא בטוחה.
‏כן.
‏לא ידעתי.
‏אבל למה לא ידעת?
‏זו דווקא אשמתי.
‏למה? ‏-לא הבעתי את עצמי מספיק.
‏אבל הרגשתי את זה מצידו.
‏בהתחלה הוא היה ממש נחמד אליי.
‏הייתי אסירת תודה. ‏-היא מגמגמת.
‏אני לחוצה.
‏ראיתי שהם הצטלמו המון ביחד.
‏אז אלך לדבר עם היי-ג'ין.
‏זה היה מיידי.
‏הם פועלים במהירות… ‏-זה נהדר.
‏זה כזה נחמד. ‏-זה מחמם את נשמתי!
‏אלוהים. ‏-זה נעים כל כך.
‏היי-ג'ין כנה כל כך.
‏זה שאני חיובי בעינייך,
‏אני אסיר תודה. נגעת לליבי ואני מאושר.
‏בכל פעם שאני רואה אותך,
‏את יפה כל כך.
‏יש בך משהו שגורם לי להתמוגג.
‏באמת? בכנות? ‏-כן.
‏כן. ‏-אני מאמינה למה שאנשים אומרים.
‏טוב. ‏-אז דבר בכנות.
‏אני מדבר בכנות. ‏-ואל תהיה כמו ג'ונג-שו.
‏איך הוא?
‏לא משנה.
‏בסדר.
‏פשוט לא יכולתי להביע את זה, ‏אבל היום היה לך צעיף כזה.
‏צעיף? ‏-כן.
‏מסביב לצוואר. ‏-כן.
‏הבגד שלך היה ממש יפה.
‏באמת? ‏-הבגד הזה.
‏והבגד הצהוב שלבשת אתמול.
‏אז…
‏להגיד "בגד יפה" ‏זה לא סיפור רציני, את יודעת?
‏אבל התקשיתי לומר אפילו את הדברים האלה.
‏עד כדי כך התקשיתי לפנות אלייך.
‏זה מובן. אז אני אזום את השיחות.
‏לא, עכשיו זה בסדר. אני יכול. ‏-באמת?
‏כן, מעתה והלאה, אני אגש אלייך ראשון.
‏אני רוצה לצאת…
‏איתך מחר לגן עדן.
‏איתי? ‏-כן.
‏יה.
‏כל הזמן אכתוב את השם שלך.
‏"ג'ונג-הון."
‏נצטלם כדי לזכור את הרגע הזה ונלך לישון.
‏כדאי לנו? ‏-כן.
‏אמתח זרועות כמה שיותר.
‏טוב.
‏נחמד.
‏פתאום. ‏-נהדר.
‏לא ציפיתי לראות את זה בגיהינום.
‏אחרי שראינו מה קרה בגן עדן,
‏היינו קצת מדוכאים. ‏-נכון.
‏והיי-ג'ין מגניבה כל כך.
‏בכנות. ‏-נכון.
‏ממש עכשיו. ‏-נכון.
‏יש לי הרגשה טובה.
‏הם ימשיכו עם זה.
‏הם יצאו יחד לגן עדן. ‏-כן.
‏יש מישהי שאתם רוצים לדבר איתה פה?
‏זה הזמן הפנוי שלנו, אז תפטפטו חופשי.
‏אני רוצה לדבר.
‏עם מי?
‏דונג-הו. ‏-אז תלכו.
‏תלכו. שלושתנו נישאר פה.
‏אחרי זה אלך לנוח.
‏גם את לא תפטפטי איתנו?
‏מובן שאפטפט איתכם. רק אמרח שפתון נגד יובש.
‏כל הנשים פה אסרטיביות. ‏-כן.
‏א-רין לא נראית מרוצה.
‏אני רוצה לצאת להליכה.
‏שנלך? ‏-את אוהבת הליכות?
‏מה איתך, א-רין?
‏את מוטרדת או שאת פשוט שקטה? ‏-אני סקרנית.
‏כלומר…
‏אולי טעינו,
‏אבל חשבתי שקיבלתי הרבה אישורים.
‏אני בחדר עם הא-לין ויו-ג'ין אז…
‏לכן החדר שלכן שקט כל כך?
‏אני לא יכולה לדבר עכשיו.
‏רציתי לדבר על מה שקרה ‏ולחלוק את הרגשות שלי,
‏אבל כשהן פה, אני לא יכולה לדבר.
‏בואי לחדר שלנו. ‏-אי אפשר.
‏אז אני אפילו לא יודעת מה קורה.
‏מאז שחזרנו, לא דיברתי היום עם דונג-הו.
‏אז בהמשך. ‏-אז העניין הוא…
‏אני די בטוחה שהיא דיברה קודם עם דונג-הו.
‏אני לא בטוחה אם הוא דחה אותה ‏או אם היא מחזרת אחריו,
‏או אם זה משום שהוא נותן לה הזדמנות.
‏זה מסקרן אותי.
‏נכון, חזרנו אתמול מגן עדן.
‏ממש מאבדים פה תחושת זמן.
‏שתינו אתמול קפה ביחד.
‏אתמול בבוקר.
‏באמת. ‏-שתית קפה היום?
‏כן. ‏-כולי קנאה.
‏את משתוקקת לקפה?
‏זה משגע אותי.
‏אלה היו הימים המאושרים.
‏מה זה, "היו"?
‏אלה היו הימים המאושרים… ‏מובן שעכשיו אני מאושרת יותר.
‏אם מחר יהיה משחק של נשים ‏כדי להגיע לגן עדן,
‏יהיה בסדר אם תיחטף?
‏אעשה את זה בכל מקרה. ‏-בטח.
‏זה יקרה בוודאות.
‏אנצח ויהי מה.
‏מה?
‏את ממש נלהבת.
‏אני חייבת לבקר מחר בגן עדן.
‏בוא נבקר ביחד.
‏נבקר.
‏אתה שוב מחייך ככה.
‏איזה חיוך?
‏אתה שוב עושה את זה.
‏לא, זה פשוט מביך.
‏מביך אותי לחייך.
‏גם היה מביך לראות את עצמי מחייך.
‏זה…
‏קשה לו.
‏נראה שהוא מחייך ככה רק עם הא-לין.
‏דונג-הו… ‏-כן?
‏לא אמרתי לך, נכון? ‏-מה?
‏כשהזכרתי את הטיפוס האידיאלי שלי… ‏-כן.
‏לא הזכרתי לחיים, נכון?
‏לא הזכרת את זה. ‏-למה לא?
‏אני אוהבת בחורים שמסמיקים כשהם מתביישים.
‏זה מה שאמרתי.
‏והנה אתה.
‏זה לא שאני ביישן…
‏במקום אתה מבולבל?
‏בחיים לא פגשתי מישהי כמוך.
‏מישהי ישירה כל כך ‏שמדברת על רגשותיה בבירור…
‏אני ממש מקווה שהבנות יוכלו לבחור מחר.
‏אתן לך לישון במיטה הכי גדולה.
‏בשלב הזה נראה לי שגם אני נהנית מזה.
‏היא ממש מתחילה איתו. ‏-כן.
‏"מתחילה איתו"!
‏יה!
‏זאת לא בדיחה. ‏-בדיוק.
‏אבל כשהיא עושה את זה, ‏דונג-הו לא יודע מה לעשות.
‏כן.
‏הא-לין חושבת שזה מצחיק ומשעשע.
‏בדיוק. ‏-היא מתגרה בו.
‏כן, זה כמו ספר קומיקס.
‏יש בחור ביישן שהוא הדמות הראשית.
‏ואז מופיעה גיבורה מלאת חיים.
‏והיא חמודה… ‏-הילדה הפופולרית בבית הספר.
‏כן. ‏-ואז…
‏היא כזה, "היי, מה קורה?" ‏-נכון!
‏מכירים את הווייב? ‏-אני חושב על זה.
‏אז בלי להיות מודע לזה, ‏הוא מתחיל להימשך אליה.
‏אלוהים. ‏-כן.
‏לוקח להם הרבה זמן לדבר.
‏אני סקרנית. ‏-הא-לין ודונג-הו?
‏אני די בטוחה שהם דיברו קודם.
‏זה נכון.
‏נכון?
‏כן, קודם. ‏-ראיתי אותם יחד.
‏הם דיברו אחד על אחד.
‏מבחינתי זה היה סיפור רציני.
‏המקום שבו הוא עובד
‏והמקום שבו אני עובדת זהים.
‏מה? ‏-המיקום.
‏אנחנו גרים באותו אזור.
‏הורינו גרים באותה העיר.
‏מה?
‏אנחנו ילידי אותו החודש.
‏זה גורל. ‏-יש לכם המון במשותף.
‏לכן הייתי בכזה הלם מזה.
‏אבל הייתה התרגשות שנבעה מההלם הזה.
‏חשבתי, "מה? אפילו זה?"
‏זה גורל?
‏זה מה שקרה.
‏אחרי ששמעתי את זה עליו, זה השפיע ממש.
‏נראה לי שלכן הרגשות שלי ‏כלפיו התפתחו כל כך.
‏נראה לי שכולם נכנסו.
‏לא נכון.
‏הם עדיין פה. ‏-כן.
‏תעשה מה שבא לך. אני אלך להביא מים.
‏הם חזרו.
‏היי.
‏ניהלתם שיחה נעימה?
‏היא נמשכה כמעט שעתיים-שלוש.
‏מה? באמת? ‏-תכף השמש זורחת.
‏מה השעה?
‏למה את מרושעת כל כך?
‏מה, שתית אלכוהול?
‏לא, העיניים שלי יבשות כל כך.
‏באמת?
‏חשבתי שהשמש תזרח.
‏כמעט הלכתי לישון.
‏אתן כאלה מפחידות.
‏אני עייפה כל כך. כמעט הלכתי לישון.
‏בדיוק.
‏אפילו לא יכולנו להתקלח.
‏ישנתם רק שעתיים ועדיין פטפטתם.
‏זה כזה כיף.
‏כיף להיות בגיהינום.
‏שניכם צריכים לדבר.
‏אפילו לא יכולנו להתרחץ כי חיכינו.
‏לא, אם אתה עייף נדבר בפעם הבאה.
‏בואי נלך.
‏רגע, יש לי אפצ'י…
‏זה אומר שהוא רוצה לישון.
‏קר לו. ‏-זה היה אפצ'י.
‏קר לך. ‏-לא.
‏גם אתמול הוא רעד.
‏באמת?
‏נלך. גם ככה אין לי הרבה מה לומר.
‏בואי נלך.
‏חכי לי.
‏בואי נלך.
‏נוכל לדבר מחר אם אתה עייף.
‏זה לא העניין.
‏התנהגת בעייפות ופיהקת. ‏-זה לא העניין.
‏אני… ‏-"תלך לישון?"
‏נדבר מהר ונישן. אני גמורה.
‏טוב…
‏לא דיברתם שניכם קודם? ‏-כן.
‏אבל סקרן אותי לדעת מדוע אתם מדברים שוב. ‏אבל דיברתם הרבה זמן.
‏חשבתי לשמוע על מה דיברתם לפני שאלך לישון.
‏היא פשוט רצתה לדבר.
‏הקשבתי לה בזמן שדיברה.
‏לרוב הקשבתי לה.
‏כל הזמן.
‏הבנתי.
‏פשוט הסתקרנתי.
‏זה היה תירוץ בשבילי לדבר איתך.
‏אחרי המשחק ששיחקת קודם…
‏לא דיברנו מאז שחזרנו מגן עדן.
‏זה נכון.
‏חשבתי שיהיה לנו הרבה זמן לדבר היום.
‏כולן באו אליך. ‏-הן באו.
‏דיברנו פה, ואז יו-ג'ין עברה פה.
‏היא רצתה לדבר אחריה, ‏אז עשיתי את זה מייד אחריה.
‏אז ככה זה הלך.
‏האמת, לא מסקרן אותי על מה דיברתם.
‏אני פשוט…
‏רציתי ליידע אותך שאני עדיין חושבת עליך.
‏אז לא מעניין אותי מה נאמר.
‏משום שמאז ש…
‏דיברנו,
‏בין אם זה בגן עדן או פה.
‏בכל מקרה, זה הכול.
‏זה הכול.
‏מה?
‏שנלך לישון?
‏לא, אפשר להישאר עוד קצת. ‏בואי נישאר עוד קצת.
‏באמת?
‏אני לא מתנהג כאילו אני לא רוצה.
‏אני יודעת.
‏את יודעת, נכון? ‏-כן.
‏אל תביני לא נכון. ‏-אני ישנונית.
‏משום שאת ישנונית? ‏-כן.
‏נקום.
‏ממש לא ישנו הרבה.
‏אני גם לא בטוח לגבי שני אלה.
‏גם זה עקום.
‏זה משולש אהבה שכולל את קוק דונג-הו.
‏האמת, מהשיחה הערב…
‏הא-לין? ‏-נראה לי שאין מקום לבלבול.
‏יש לו רגש חזק בהרבה כלפי הא-לין.
‏אבל א-רין הזכירה את זה קודם.
‏חשבנו שהיא לא אסרטיבית מספיק,
‏אבל במהלך השיחה שלהם,
‏היא אמרה שהיא קיבלה הרבה אישורים,
‏אז גם אם היא לא תדבר איתו, זה יהיה בסדר.
‏לדעתי ככה היא חושבת.
‏אבל אם ככה היא חושבת, היא לא מסירה הגנות?
‏דונג-הו בטח מעולם לא חווה דבר כזה.
‏לא נראה לי שיפגין רגשות בפתיחות.
‏אפילו אם הוא נמשך להא-לין. ‏-נכון.
‏- גן עדן ‏יוק ג'ון-סו ולי שי-אן -
‏נוח פה כל כך. זה נהדר.
‏עכשיו, זה גן עדן.
‏נכון?
‏לא נראה לך?
‏כן.
‏היא סובבה את הראש.
‏כן. אל תדבר בנימה הזאת.
‏תפסיק לדבר איתה בנימה הזאת.
‏זה משום שאנחנו עייפים, נכון?
‏רוצה להתקלח ראשונה?
‏לא, קודם נדבר קצת.
‏רוצה לדבר?
‏או שנדבר אחרי המקלחת?
‏זה נשמע טוב יותר.
‏איך היה היום השני שלך בגן עדן?
‏היום השני בגן עדן? ‏-כן.
‏אתה ישן?
‏"אתה ישן?"
‏זה מגוחך.
‏באמת?
‏אין מצב.
‏מה אם הוא באמת נרדם?
‏מה? ‏-אז זה ייגמר.
‏בוודאות. ‏-אין מצב.
‏הוא נרדם?
‏אתה ישן?
‏תרגום כתוביות: רינת זוהר מנחם