LEE SI-AN
CHUNG YOU-JIN
KIM MIN-SEOL
BAE JI-YEON
KIM HYE-JIN
KIM A-RIN
PARK HAE-LIN
KIM TE-HWAN
KOOK DONG-HO
JANG THEO
KIM JEONG-SU
YUK JUN-SEO
AN JONG-HOON
PAKAO ZA SAMCE, RAJ ZA PAROVE
Osoba s kojom želim ići u Raj je
Lee Si-an.
Nemoguće.
-Lee Si-an. -Što?
Rekla sam ti.
Prerano se ponadala.
Ide na sve ili ništa.
-Zašto ju je onda pitao? -Da.
-Da, zašto? -Da.
-Dao je Min-seol lažnu nadu.
Jun-seu se više sviđa Si-an.
Tu nema pomoći.
Nemoguće.
-Dlanovi su mi znojni. -Opet ideš u Raj.
Čovječe.
Naježio sam se.
Idemo.
-Odmah? -Da.
U redu.
Crno.
Idemo u Raj drugi dan zaredom.
Što ćemo danas raditi?
Bit će drukčije.
-I ja imam takav osjećaj. -Da.
Rekla si da ću ja ići!
-Mislila sam da hoćeš. -Da.
Jučer su bili zajedno.
-Da. -Mislila sam da idem.
Mislila sam da ćeš ići jer su oni bili jučer.
-Ali nije tako. -Što se događa?
Jedva čekam saznati koga će Jeong-su izabrati.
Da, jer je Si-an otišla.
Sljedeći je Kim Jeong-su.
Izaberi osobu s kojom želiš ići u Raj.
Osoba s kojom želim ići u Raj je…
Što će Jeong-su sad?
Da.
Blijed je.
Koga će izabrati?
Jako me zanima.
-Hae-lin? -Sigurno.
Ili nju ili tebe.
Ne, nju će.
Dosad još nisu bili nasamo u Raju.
Osoba s kojom želim ići u Raj je…
Chung You-jin.
-Chung You-jin. -Što?
-Što?
Što?
You-jin?
Chung You-jin.
Što?
Požuri se.
Jesi li se spakirala?
Dobro da si se odjenula.
-Požuri se! -Da!
-Ne, čekaj. -Zabavi se!
Što?
Nevjerojatno.
Jučer mu je sigurno bilo jako zabavno.
-Jeong-suu, mislim. -Da.
Koliko je zabavna morala biti?
Bila mu je toliko zabavna da ju je izabrao.
You-jin je vedra osoba.
Odem li s Hae-lin ili s Hye-jin,
shvatit će da u mom srcu više nema mjesta za njih.
I onda bih se ja osjećao loše.
Stoga ću radije otići s nekim poput You-jin i zabaviti se.
-Hej, ti. -Bok.
-Idemo. -Idemo, Paško Patak.
Da ti je ponesem?
-Što? Hvala. -Daj mi težu.
Nije toliko teška.
-Onda… -Nije, zar ne?
Ponijet ću ti je.
Hvala.
Ajme, nevjerojatno.
You-jin se sigurno iznenadila.
Pomislila je: „Zašto ja?”
Ovo je jako zanimljivo.
Da.
Posljednji je Kim Te-hwan.
Zanima me hoće li izabrati Ji-yeon.
Ako je ne izabere, bit će zanimljivo.
Smatrala sam da nije u redu da idem.
Bila sam jučer,
pa sam mislila da ne bismo trebali opet ići,
nego bismo trebali razmisliti o svojim osjećajima.
Ja mislim
da će Te-hwan izabrati Ji-yeon bez obzira na ono što je rekla.
-Stvarno? -Da.
Iskreno, Te-hwan nema izbora.
Nema.
Te-hwan se ne sviđa ni jednoj djevojci osim njoj.
Baš ni jednoj.
-Ni jednoj. -Ni jednoj.
Osoba s kojom želim ići u Raj je
Bae Ji-yeon.
-Bae Ji-yeon. -Što?
Da.
-Totalno. -Ovo je…
-Sad će biti bolje. -Da.
-Usrećit će je? -Da.
-Stvarno? -Naravno.
Bolje će se osjećati.
-Bae Ji-yeon. -Što?
Ne zanima me nijedna djevojka osim Ji-yeon.
Mislim da se neću zabaviti odem li s nekom drugom.
-Bok. -Bok.
Bok.
Hvala.
Razmišljao sam.
-Jednostavno… -Da?
Brinuo sam se da sam možda bio previše izravan.
On je odlučio.
Sad kad je tako ispalo, Ji-yeon je sigurno sretna.
Predložila mu je da izabere drugu, ali on je izabrao nju.
-Sigurno je presretna. -Da.
Mislite?
Nakon što sam čuo Ji-yeon, mislim da je Te-hwan pogriješio.
Kako to?
Trenutačno,
Ji-yeon mi djeluje kao da treba razmisliti
i preispitati svoje osjećaje.
Rekla je to Te-hwanu tako da ga ne povrijedi.
Ali opet ju je izabrao i mislim da je time guši.
Nema vremena razmisliti.
Misliš da je to malo previše za Ji-yeon?
-Da. -Što se tiče Ji-yeon…
Za nju bi bilo dobro da ne ode u Raj.
Ali i da ode. Bit će dobro kako god bilo.
Nego, Jun-seo je opet izabrao Si-an.
Nakon ovog odlaska
Si-an vjerojatno više neće biti rastrgana.
Da.
Mislim da će između njih frcati iskre.
Da.
Brinem se za Min-seol.
Gunđat će si u bradu.
-Mnogo će gunđati. -Da.
A tako sam se lijepo odjenula.
Ići ću ovakva na večeru.
Koja šteta.
-Preslatka si. -Ja…
Odjeća za Raj.
Mislila sam da ću ići.
Čuvala sam ovu haljinu za Raj!
Mora se preodjenuti.
Rekao sam vam da će gunđati.
Min-seol je cvrkutala poput ptičice dok je govorila.
-Ajme. -Preslatko.
Čuvala sam ovu haljinu za Raj!
Zašto se ljutiš na mene?
-Razgovaram sa sobom. -Jun-seo!
Zbogom, krelci.
Vani su dvije torbe!
Ajme, baš da se rasplačeš.
Što je rekao?
Što se dogodilo?
-Ozbiljno. -Uđi i sjedni.
-Mislila sam da ćeš ići. -I ja.
Prepričat ću vam naš razgovor onako kako je tekao.
-Bez pretjerivanja. -U redu.
Pitao me kako mi je u Paklu
i kako mi je općenito.
Rekla sam mu da je zabavno i da sam dobro.
Zatim me pitao brinem li se zbog nečega.
Rekla sam mu da se ne brinem.
Onda me iznenada pitao: „Želiš li ići u Raj?”
Rekla sam da jako to želim.
Bila si jasna.
Da, rekla sam: „Naravno da želim.”
Pitala sam ga što je on radio u Raju.
Rekao je da su jeli i pili. To je sve.
Rekao je da je išao jesti.
„Otišao sam na večeru.”
To je rekao?
A ja sam rekla:
„Obećao si mi da ćemo ići skupa u Raj i piti viski.
Zašto si ga pio bez mene?”
A on je rekao: „Još nisam pio Johnnie Walker.”
Zato sam pretpostavila da ćemo otići zajedno i piti ga.
Što vi mislite o tom razgovoru?
Zar zbilja nije ništa značio?
Ajme, sirotica!
Iskrene su.
Kažu svima.
-Kad su zaljubljene. -Totalno.
I traže od njih potvrdu.
Točno.
Frendice na kraju budu iscrpljene.
-Izgledaju upravo tako. -Da.
Nije li razgovor slutio na dobro?
A sad ne mogu ni…
Razgovor je zbilja tekao super.
Kako god. Neka rade što žele.
Žao mi je, ali neću dati da me netko vuče za nos.
Zašto bih?
-Već si… -Nakon…
-Ozbiljno… -Nakon što si se već zabavila?
Sada to kaže.
-Ako on… -Ali kad se on vrati…
-„Bok, Min-seol.” -„Čekaj.”
„Ozbiljno.”
-„Čekaj.” -Nanosi ruž.
-Preslatko. -Gotovo kao da…
Preočito je.
-Sve što ona učini… -Nije tako!
Ne, preočito je.
-Stvarno je. -Da.
Uspravila si se čim je ušao.
Morala sam jer sam ležala!
Usne su ti se trzale.
„Uđi.”
Zaista sam mislila da ću ići!
Nego, čini se da je Min-seol jako ljuta.
Vjerojatno i dalje govori frendicama.
„Kako je to moguće?”
„Kažem vam da voli Johnnie Walker!”
Do kraja godine će tako.
Tako su sjeli?
Što je ovo?
Što?
Ne čuješ me?
Jesi li poludio?
-Stalno je pogledava. -Da.
Čini se da ne mari, ali svjesna je da je tu.
-Slažem se. -Da.
-Vidi ga perifernim vidom. -Točno.
Točno, evo ja vidim Jin-kyung.
Stigli smo.
Evo nas.
-Što? -Ne.
Jun-seo se previše opustio.
-Što? -Uživaj.
U redu.
-Jun-seo je presladak. -Slušalice.
Jun-seo ništa ne čuje.
Idemo.
Brm, brm.
-Brm, brm. Idemo. -Brm, brm.
-Otvorit ćeš mi vrata? -Idemo.
Da, upadaj.
Hvala.
-Sama zatvori vrata. -U redu.
-Šalim se. -Hvala.
Idemo!
Idemo se najesti!
Ma daj!
-„Opuštanje!” -„Idemo se najesti!”
„Idemo se opustiti!”
Moramo to naučiti.
Moramo to naučiti, Jin-kyung.
-Daj. -„Brm, brm.”
-Napokon! -Stigla je hrana.
-Presretan sam. -I ja.
Hvala na hrani.
Prvo se usredotočimo na hranu.
Može.
Budući da si osvojio odlazak u Raj,
sigurno ti je jako ukusno.
-Da? -Da, osvojio si put u Raj.
Jako sam želio ići u Raj.
Kužim.
Jučer…
Bio sam u kaosu.
Da.
Svaki dan moraš odlučiti…
Da.
Gajiš li osjećaje prema nekome ili ne.
-Jako je teško. -Istina.
Najviše mi se sviđa
Si-an.
Kužim.
Danas,
da sam bio prvi, izabrao bih Si-an.
-Želio sam razgovarati s njom. -Da.
Jer nismo stigli dugo razgovarati.
Da.
A ti si bila jedina osoba
koja mi je pomogla da razbistrim misli.
Brbljala sam bez kraja i konca.
Ali stvarno…
Pomislio sam: „Ona je tako bezazlena.”
-Da. -To sam pomislio.
Stvarno?
Želio sam se zabaviti s osobom koja nema nikakve namjere.
-I razbistriti glavu. -U redu.
Zato sam te izabrao.
-Mislim da sam dobro odlučio. -Da.
Ispravno sam postupio.
Da.
Mislim da…
Što smo bliže kraju, glava me sve više boli.
Da, teško je razlučiti emocije, pa…
Nije mi problem izdržati fizički.
Ali ovo je jako mentalno iscrpljujuće.
Slažem se.
Nego,
nakon što sam čuo Jeong-sua kako govori o Si-an,
jasno je da ga zanima samo ona.
-Imaš pravo. -Da.
Ne zanima ga čak ni Hae-lin.
-Samo Si-an. -Da.
Njegovi se osjećaji prema njoj produbljuju.
Što više govori, sve je jasnije.
„Samo mi se ona sviđa.”
-„Siguran sam.” -Tako je.
To što su rijetko nasamo
samo je produbilo njegove osjećaje.
-To je razlog. -Da.
Imam još jedno pitanje.
Što ti je kod Si-an
tako privlačno?
Bit ću vrlo iskren.
Ja…
Kad smo prvi put bili zajedno u Raju,
razgovarali smo o ljubavi.
Dok smo razgovarali,
srce mi je brže zakucalo.
Već neko vrijeme nemam djevojku.
Mislio sam da u meni nema više nimalo romantike.
Da za mene više nema nade.
Ali iznenadio sam se
kad mi je srce brže zakucalo.
Shvatio sam da ima još nade za mene.
Ali, govoreći iz muške perspektive,
Si-an jednostavno ima mnogo osobina koje muškarci smatraju privlačnima.
Kužim.
Poput?
Ima mačkasto lice.
Njezin osmijeh razoružava.
-Izgleda drago kad se nasmiješi. -Da.
-Preslatka je. -Istina.
-Ali zastrašujuća je kad se ne smije. -Da.
Mnoge muškarce to privlači.
Kužim.
Kad razgovaraš s njom,
na prvu se sa svime slaže.
-Kužim. -Ali…
Ali s vremenom shvatiš da je tvrdoglava.
Kužim.
Tako stvari stoje.
Tako da…
Želio sam razgovarati s njom, ali…
Baš šteta.
No zapravo mi je drago.
Zato što si imao vremena razmisliti?
Ne, zato što mi je s tobom jako zabavno.
Super mi je.
-Tvoja bezazlenost… -Bezazlenost.
Kao Oompa Loompa.
Želim te smanjiti i nositi na ramenu.
Da budem mala?
-Da mi možeš brbljati na uho. -Brbljati? Da.
-Brbljala bi mi na uho. -Da. Samo bih brbljala.
Rekao bih ti: „Tiho!”
Presmiješno.
Jeong-su djeluje opušteno.
-Da. -Da.
Zašto mi je ovakav privlačniji?
-Točno. -Slažem se.
Kad je sa Si-an ili s bilo kojom drugom djevojkom,
mislim: „Koji mu je?”
-Da. -Ali ovo…
Baš je privlačan kad je s You-jin.
-To je moje mišljenje. -Da.
Prisjetimo li se početka,
Jeong-su je djelovao jako uglađeno.
No zapravo je bio nervozan.
-Da. -Tako je.
Zato se toliko trudio.
-Pokušavao se usredotočiti. -Da.
RAJ YUK JUN-SEO I LEE SI-AN
Izgleda posebno.
Hvala.
Izgledam li bolje s raspuštenom kosom?
Meni izgledaš.
Skroz si drukčija osoba.
Idemo.
Kakav je osjećaj vratiti se nakon deset sati?
Deset sati?
Da.
Čini mi se da je prošlo manje.
Da.
Osjećam se jako iscrpljeno.
Potrošio si svu energiju.
U koliko si se borbi borio?
U samo tri.
-Da, tri borbe. -Da.
Crveno jako dugo traje. I velika je gužva.
Sličiš li više mački ili psu?
Što ti misliš?
Mački?
Tako je.
To! Pogodio sam.
Ti si…
Ti si nalik na zvijer.
Zašto stalno to govoriš?
Zvijer.
Nevjerojatno.
Ajme meni!
Moj Bože.
Danas je…
Ovo je najbolje dosad.
Hvala.
Jedi.
„Jedi.”
Za pobjednika.
-Jedi. -Dobro.
Malo wasabija.
Voliš wasabi?
Nije loš.
Ide uz govedinu.
-Jun-seo. -Da?
-Kušaj ovo? -Rotkvica?
Ne sve…
Prilično su bliski.
Kad ih pozorno gledaš,
njihovi dodiri i geste
ukazuju na nešto više od simpatije.
Ponašaju se poput para.
-Imaš pravo. -Da.
-Prethodna noć je bila ključna. -Da.
Dok su bili u autu, njegovi dodiri…
Oprosti.
Ne…
Jin-kyung…
Jin-kyung joj se namjestila.
Iznenadila ju je.
Na trenutak…
-Ti… -Ti mali dodiri…
Da, tako je.
Tapšanje po leđima i međusobno hranjenje.
-To parovi rade. -Tako je. Izgledaju prirodno.
-Kao da su godinu dana u vezi. -Upravo tako.
Sviđa mi se ova nagrada za osvojeno prvo mjesto.
Jesam ti rekao?
Rekao sam ti da ću pobijediti.
PRETHODNE VEČERI
Nemoj previše razmišljati niti se brinuti zbog toga.
Ti i ja ćemo opet doći ovamo.
Sutra ću pobijediti.
Rekao sam da ću pobijediti i da ćemo se vratiti.
Nisi bio zabrinut?
-Jesam. -Molim?
-Šalim se. -Daj!
-Pobijedim li u igri… -Da?
Razmislit ću.
Koliko si puta bila u Raju?
-Što? -Koliko puta?
Ovo ti je peti?
Ne znam.
Ni ne znaš koliko si sretna.
Čekaj, kad sam ti rekla…
Koja si ti sretnica.
Ovo je preukusno.
Stvarno sam uživao.
-Hladno ti je? -Da.
Zašto nikad ne poneseš jaknu?
Nisam ih ponijela dovoljno.
Lijepa boca.
Ako si završila, idemo.
-Ostala je bez riječi. -Da.
-Pogledaj joj lice. -Da.
Jun-seo je malo preopušten.
Jednostavno je takav.
-Da. -Imaš pravo.
-Ne smije to. -Da.
-Igra se. -Pokvario je atmosferu.
-Da. -Gotovo kao da ne razmišlja.
Zašto je takav?
Ovo je super.
-Recimo da nisi pobijedio. -Dobro.
-Da si bio drugi. -Dobro.
I da me netko drugi izabrao.
Dobro.
Koga bi izabrao u tom slučaju?
Da sam bio drugi, pobjednik bi te izabrao prije mene.
-Tu nema dvojbe. -Da.
I zato želim reći da mi je drago što sam pobijedio.
Ali da te pobjednik izabrao prije mene,
vjerojatno bih izabrao djevojku s kojom sam također bio u Raju.
-Min-seol? -Min-seol.
Zašto? Smijem pitati zašto?
-Zašto Min-seol? -Da.
Muči me to.
-Da? -Da.
Zaškrgutala je zubima.
-Kad je rekla: „Da?” -Vidjela sam.
Postaje neugodno.
Ali Si-an razmišlja o nekoliko muškaraca.
-Istina. -Ali drukčije je kad to kažeš naglas.
-Stvarno? -Kad to izgovoriš.
-Da? -Da.
-Nisam znala. -Da.
Nitko to ne zna.
Kad sam bio s njom u Raju,
dugo smo razgovarali.
Ali uglavnom o nevažnim stvarima.
Kužim.
-Bilo je presmiješno. -Da.
-Jako je duhovita. -Da.
Ima dobar smisao za humor.
Međutim,
nakon što smo se vratili u Pakao,
viđali smo se usput.
Djelovala je potišteno, nimalo nalik onome kakva je bila u Raju.
No rekla je da je dobro.
Ali nije mi djelovala dobro.
Da bih je ohrabrio, rekao sam joj da će biti popularna u Paklu.
Ali to se nije dogodilo.
Vrijeme je prolazilo i…
Da.
Stalno sam razmišljao o njoj jer sam se osjećao krivim.
Kužim.
Nisam to znala.
Mnogo me toga mučilo.
Izgleda da sam razmišljao o Min-seol više nego što sam mislio.
Bio sam iskren prema Si-an i rekao joj da sam razmišljao o Min-seol.
Zato se nisam mogao usredotočiti samo na Si-an tijekom našeg spoja.
Ali…
Hoće li tu vaša priča završiti?
-Ne znam. -Ili ćeš još razgovarati s njom?
Ili nešto slično?
Ne znam.
Kužim.
-Zašto? -Što?
-Zašto pitaš? -Eto tako.
Zašto me to pitaš?
-Bez razloga. -Dobro.
Zašto si takva…
I ja tebi želim nešto reći.
Iskreno, jako si hladan prema meni.
-Hladan? Kako to? -Da.
Možeš biti malo ljubazniji?
-Stvarno? -Da.
Hladan sam?
Možeš li biti ljubazniji prema meni?
Zašto? Kako?
Nisi li se malo previše opustio?
-Opustio? -Da.
Uopće nisam opušten.
Jednostavno…
Zaboravi.
Stvarno mi nije ugodno.
-Djelujem li tako? -Da.
Malo je…
Stvarno?
Hladan sam?
Pripisat ću to tvom umoru.
Jednostavno sam takav.
-To nema veze s umorom. -Stvarno?
-Inače si takav? -Da.
Dobro onda.
Radim li nešto pogrešno?
Odjedanput sam se zabrinula.
Ne znam što Jun-seo osjeća.
Na prvom je spoju rekao mnogo toga čime je potvrdio da mu se sviđam
i polagala sam nade u naš spoj sutradan.
Ali samo smo jeli.
A onda je rekao: „Ako si završila, idemo.”
Bio je totalno drukčiji nego prvi put kad smo bili u Raju,
pa me to zbunilo.
-Igraju igrice? -Da.
-Ali zašto? -Da.
-Tako djeluje. -Da.
Što im je?
Imam osjećaj
da su jučer izgorjeli od strasti.
Si-an možda tako misli.
Iskreno, brzo su se zbližili.
Iznenađujuće.
-Jun-seo mora dobro razmisliti. -Da.
A što se tiče Si-an, ona jednostavno…
-Ima više opcija. -Da.
Ona zapravo nesvjesno stalno važe svoje mogućnosti.
-Da. -Jer se sviđa mnogima.
-Mnogima. -Da.
Da sam ja Jun-seo, malo bih se naljutio.
To bi mi išlo na živce.
Djeluje živčano.
Istina.
-Meni bi to smetalo. -I njemu smeta.
„Što je njoj?”
-Nije učinio ništa loše. -Samo se ne želi nositi s time.
-„I ja imam osjećaje.” -Istina.
„Zar je samo ona važna?”
Kad ga je Si-an zamolila da bude ljubazniji,
mogao je reći:
„Oprosti. Nisam tako mislio.”
Tako bi je opet osvojio.
No on je rekao: „Stvarno?”
Time ništa nije popravio.
A možda je stvarno iscrpljen?
Rekao je da je sinoć mnogo popio i da je bio mamuran.
Ja mislim da je to zato što ga mnogo toga muči.
Rekao je: „Inače sam takav.”
„Nisam učinio ništa…”
-Ništa krivo. -„Nije zato što sam umoran.”
„Jednostavno sam takav. Ovo je Yuk Jun-seo.”
-Da. -Zamršeno je.
Čudno je. Ovo je neuobičajeno.
Da, malo je uznemirujuće.
Idemo?
Hladno ti je?
Da.
-U redu je. -Da ti donesem deku?
Ne trebaš.
Hoće li te ovo utopliti?
-Pokušaj. -Ovako?
Prekrit ću te.
-Jesi li stavio kolonjsku? -Ne.
Kakav je to onda miris?
Ne stavljam je.
Imaš specifičan miris.
Kakav miris?
Ne znam. Tvoj prirodni miris?
Znam kad si u blizini.
-Stvarno? -Da, imaš poseban miris.
Je li ti ovdje toplije?
Da.
Toplo mi je.
Raširit ću ih.
Dobro.
-Oraspoložila se. -Da.
-To je htjela? -Takvo što?
Oraspoložila se. Ajme.
Ajme meni.
-Sladak je. -Da.
Kako se to dogodilo?
-Što? -Ti.
-Ja? -Da.
-Mislim da se pogodio trenutak. -Da.
-Jučer i danas. -Da.
Kad smo jučer došli u hotel…
-Da? -Bila si sva raznježena.
-Raznježena? -Da.
Dobro.
Zašto?
-Raznježena? -Bila si pospana?
Kako raznježena?
Oči su ti bile pospane,
cerila si se.
-Čupala si latice s cvijeta. -Da.
To si radila.
-Kakve to ima veze? -Što?
A ti? Oborila sam te s nogu?
Da, svidjela mi se ta tvoja strana.
Bilo je lijepo gledati te kako samo sjediš,
ne radiš ništa i opuštaš se.
Nadao sam se da ćemo i danas voditi kvalitetne razgovore.
-Drže se za ruke? -Stvarno?
Uhvati me kako spada.
-Što? -Uhvati me kako spada.
Jučer smo se držali za ruke normalno.
Stvarno?
Volim ljude koji pokazuju osjećaje.
-Koji pokazuju osjećaje? -Da.
Gdje se to može naučiti?
Ne, samo hoću reći…
-Što je za tebe „pokazivanje osjećaja”? -Što?
Reći „volim te”?
-To je samo primjer. -Voliš me?
To sam rekao samo nekoliko puta u životu.
Zaboga.
Moraš li baš govoriti što osjećaš?
-Ne. -Možeš li to pokazati?
Bilo bi lijepo da pokriješ oboje.
Zbilja?
Stvarno?
Ne govoriš često „volim te”?
Da.
S obzirom na ovo,
ono maloprije bila je samo svađica.
-Da. -Stvarno?
Previše smo je analizirali.
-To je bila svađica. -Stvarno?
-Samo je htjela da bude nježniji. -Da.
To je željela.
-Motivirala ga je. -„Posveti mi se.”
Tako je.
-Sviđaju se jedno drugome. -Da.
Malo ga je pogurala.
Ajme.
Ovdje je baš lijepo.
Pikado.
Kako ovo funkcionira?
Moramo se snimati?
Oboje?
Da.
Znači, tako.
Čovječe.
Super je.
Srest će se?
-Što? -Ondje?
-Što? -Što?
Što se događa?
Koja ludnica!
Super je vidjeti vas.
-Jeong-su, ljubavi… -Ovo je…
-You-jin, ljubavi. -Gdje si bio?
Možemo li sada piti?
Skoro sam umro koliko je nelagodno.
Zašto ti je bilo nelagodno?
Tvoja Cola? Smijem?
Tek sam došao. Uzmi što želiš.
Spojili su ih?
Nego…
Ovo je malčice opasno.
Bit će zanimljivo.
Ovo nije običan spoj parova.
Da, istina.
Nedostajalo je topline.
-Ali Jeong-su… -Sad je ondje.
Bude li nježan prema njoj…
-Da. -Predomislit će se.
-Opet? -Da.
On je varijabla.
Savršen trenutak da se predomisli.
Lijepo je vidjeti vas.
Da, sad kad nismo u Paklu…
Da.
Bili smo…
-Prvi dan… -Svi smo bili u Raju prvi dan.
-Nas četvero. -Stvarno?
Drukčije je.
Da se zamijenimo za mjesta?
-Dijagonalno. -Ovaj je raspored…
Dijagonalno.
Počnimo.
Trebamo promatrati reakcije drugih?
Oba si puta ti bio prvi, a ti drugi.
-Što kažeš na to? -„Opet sam izgubio.”
„Opet sam izgubio”?
-Da, stalno… -To je to.
Stalno govori da je vječni drugi.
Ne može me pobijediti.
Želim ga pobijediti bar jednom.
Užasno sam ljut.
Nije mi bilo ni na kraj pameti da ćeš izabrati You-jin.
-You-jin? -Da.
-Htio si to? -Ona je moj Oompa Loompa.
Kako to?
Kaže da me želi držati u staklenci.
Zašto?
Što? Očijukao je?
Izgleda da sam jučer bila jako duhovita.
Stvarno?
Bila sam zabavna.
Nevjerojatna si osoba.
Hvala.
Shvatit ću to kao kompliment.
Šarmantna si.
Da.
Stalno me nasmijavaš.
Živjeli!
-Živjeli. -Živjeli.
-Bolje je nego što sam mislio. -Osvježavajuće.
Želiš kušati?
Je li slatko?
Ako jest, kušat ću.
Da, voliš slatko.
Kušat ću ako je slatko.
Inače ne volim slatko.
Ukrala mi je piće. Ništa, pit ću Colu.
-Sviđa ti se? Da ti naručim? -Ne sviđa mi se.
-Kužim. -Ne odgovara ti?
-Ne sviđa joj se to. -Ne?
Preljubazan je.
Da, rekla mu je da se ugleda na Jeong-sua. „Gledaj i uči.”
Sviđa ti se?
-Da ti naručim? -Ne sviđa mi se.
-Kužim. -Ne odgovara ti?
Kako ti je? Nitko dosad nije bio dva dana zaredom.
-On jede. -Prestani, Jun-seo!
-Cijeli dan jede. -I maloprije je jeo.
Prestani jesti.
Kako ti je? Nitko dosad nije bio dva dana zaredom.
Nitko dosad nije bio
-dva dana zaredom. -Onda?
Razgovarate li i dalje? Jeste li opušteni?
„Razgovarate li i dalje?”
Sad kad on kaže: „Mislim da ovo neće ići.”
Stalno razgovaramo.
-Da. -Da.
Zabavljamo se.
Mnogo smo opušteniji nego prvi put.
Kakav si u biljaru, Jeong-su?
Hoćemo li zaigrati?
Igrajmo u paru.
Dosad sam triput igrala biljar.
Stvarno?
Bravo.
-Nije loše. -Jako dobro.
-Da. -Pokušaj.
Udaram bijelu?
Da. Pogodi ovu kuglu bijelom.
-Pokušat ću. Ovako? -Uhvati ga…
-Ovako? -Ipak znaš.
-Zna držati štap! -Što?
Samo si triput igrala?
-Tako je. -Ali…
Odmah je zauzela položaj.
Rekla si da si triput igrala.
Rekla sam ti da joj ne vjeruješ.
Gađaj malo lijevo od središta kugle.
Ajme, opet je zafrknuto.
-Da? -Da.
Zato je tako teško.
Bit će teško. Neću uspjeti pogoditi.
Onda ih raširi.
Može, dobra ideja.
Nije dobar položaj.
Možeš i ovako.
-Ovako? -Da.
Može i ovako.
-Donjim određuješ smjer. -U redu.
-Smjer? -Stavi ga ovamo.
-Naciljaj. -Da naciljam?
-Da, malo gurni. -U redu.
-Tako se pomaže. -Jako je ljubazan.
-Jako je drag. -Da.
-Samo malo. Jesam. -Bravo.
Hoćeš li je moći ubaciti?
-Bravo. -Mislim da hoćeš.
-Hej. -Vidi ti tu snagu!
Uvijek moraš dati sve od sebe.
Poput trenera je!
Zvučao je kao trener.
-Glavni trener. -Moj Bože.
Nadrljali su.
Što sad? Pogledaj. Da gađam praznu žutu?
-Može, zar ne? -Može.
-Moram otići onamo. -Ali…
Opa! Ovo je bilo super.
Dobra sam u fizičkim aktivnostima.
-Očekivano. -Imam vještu ruku.
Stvarno?
Ne?
Vješta ruka studentice plesa. Zar ne?
Možete li se stišati?
Pokušavamo se usredotočiti.
Gađaj koju god želiš.
Stvarno je posebna.
-Dobra sam. -Ostale su još tri kugle.
Nevjerojatno.
Da je jako udarim?
Udari je u onom smjeru.
Fino.
„Fino”!
Jun-seo misli da je ovo natjecanje?
Zaboga.
Njegova kompetitivnost…
Kako mogu biti toliko različiti?
Koji je rezultat?
Odjednom sam nabrijan.
Pobjeđujemo.
-Totalno. Zato što… -Da?
Moram pobijediti Jun-sea bar u ovome.
Dajmo sve od sebe. Igramo za pobjedu!
Danas sam već potrošio svu sreću.
U redu.
Nije mnogo kugli ostalo.
Samo prazne…
Još više želim pobijediti jer igramo u paru.
-Totalno. -Daj sve od sebe.
Idemo. Dajmo sve od sebe.
Gubitnici će morati twerkati slova svog imena.
Malo je ukrivo… Hej.
Opet joj govori „hej”.
To je malo…
Mora je prestati tako zvati. Ali on ne prestaje.
To nije dobro.
Zašto to radi?
-Jako je iritantno. -Da-hee se uzrujala.
Jako se uzrujala.
-Opet je to nervira. -Da.
On se jednostavno tako izražava.
Hej, možeš li mi reći što namjeravaš prije udarca?
Ovo nam je prilika.
I ovo je teško.
Možeš ti to. Dobra si.
-Nije to. -Ne budi nervozna.
-Teško je dosegnuti. -Da?
-Uzmi pomoćni štap. -Pomoćni?
-Ne želim ga rabiti za zadnji udarac. -I ona je.
Nema veze.
Želiš twerkati svoje ime?
Oprosti.
Rekla si da ne želiš…
Ubuduće malo razmisli.
-Ne radi to polovično. -Nisam ti ja „hej”.
-Dobro, Si-an. -Zovi me imenom.
Pomakni se ovamo.
Odlično. Svađaju se.
Borba!
Iskoristimo to.
Lijepo.
Ajme, rasturaju.
Bravo.
Bilo je super.
-Gdje će twerkati? -Bilo je super, Jeong-su.
-Da. -To.
Super ti ide.
Da, nisam loša.
Ajme, evo ga opet.
Si-an ne može podnijeti kako se Jun-seo odnosi prema njoj.
Ovo je užas.
Kakav je osjećaj izgubiti?
Nema veze. Ovo nije prava igra.
Naravno.
Ovo je zabavno i drukčije.
-Nas četvero… -Bila sam umorna.
Ovo me razbudilo.
-Da. -Da.
-Jer si se naljutila? -Da.
Ajme, moj tlak.
Bilo je zabavno.
-Da. -Podjednaki smo.
-Da, istina. -Totalno.
-Dobre su, zar ne? -Da.
-Tko je ona? -Zašto je tako dobra?
Imam vještu ruku. Kontroliram štap.
Očekivano, moj Oompa Loompa.
You-jin je nevjerojatna.
Čudesna si.
Hvala.
Ovo je preukusno.
Djeluješ malčice nesretno.
Ma ne.
Drugo mjesto boli.
Ma daj.
Čovječe.
Posljednji put, živjeli.
Živjeli.
-Vidimo se. -Živjeli.
-Zabavite se. -Zabavite se.
Zašto se pozdravljamo?
Iskreno, u tom me trenutku Jun-seo već bio povrijedio.
Možda sam zbog toga
još više počela primjećivati koliko je Jeong-su pažljiv.
Neprestano sam razmišljala o prvom spoju u Raju
s Jeong-suom.
U tom sam se trenutku počela brinuti.
-Jesi li se zabavila? -Da.
Fino.
-A ti? -Jesam.
Bilo je zabavno.
Mislim da je Raj
jako važno mjesto.
Raj?
Da, jako je važan.
-Nije li? -Prevažan.
Ključan.
-Ovo je bilo znakovito. -Stoput je to ponovila.
Što je željela reći tvrdnjom da je Raj vrlo važno mjesto?
To je poruka za Jun-sea.
Da, poručila mu je
da joj je sad jasnije što osjeća prema njemu.
-Nešto u tom stilu. -Da.
Budući da je Raj tako važan,
ovo je poruka upozorenja. Jun-seo mora biti pažljiviji.
-Znači, upozorenje? -„Probudi se.”
„Dok još nije prekasno.”
Mislim da nije primijetio nijedno od tih upozorenja.
Da, to je problem.
Kad si s nekim tko ti se sviđa, barem se pokušaj promijeniti.
Stoput mu je rekla.
-Istina. -Ali jednostavno…
-Takav je. -Gleda je svisoka?
-Nije to. -Hoću reći…
-Takav je. -Ali njegov ton…
Takav je već 30 godina.
-I kompetitivan je. -Čekaj, ne 30.
Takav je već 20 godina.
To znači da nisu kompatibilni. Trebali bi se pozdraviti.
Baš si bez dlake na jeziku.
-Što je? Zato što… -Svi su…
-Jasno je da nemaju budućnosti. -Da.
-Nisu kompatibilni. -Da.
-Ovo je kraj. -„Pokušat ću se promijeniti.”
Ne možeš promijeniti taj način govora.
-Zašto si na njegovoj strani? -Poistovjećuješ se?
Srce me boli.
„Takav sam već 28 godina. Ne mogu si pomoći.”
„Ni ja to ne želim!”
-Koliko mu vremena treba? -Malo. Barem tri mjeseca.
Bilo bi bolje da je rekao da mu treba vremena za promjenu.
Ali nije.
-Rekao je: „Ali ja sam takav.” -Ne želi se promijeniti.
-Bili su na spoju parova. -Da.
-Tako je. -Zvao ju je „hej” pred drugima.
A drugo dvoje su bili divni.
Da. Totalna suprotnost.
-Zato ne treba ići na spojeve parova. -Da.
Prokleti spojevi parova…
Nakon ovog spoja mnogo će se toga promijeniti.
Da. Ovo je velika stvar.
Da.
RAJ KIM TE-HWAN I BAE JI-YEON
Ovo je zaklonjeno od pogleda.
-Hoćemo li se okupati? -Može.
Dobro je. Nije loše.
-Stvarno? Nije loše? -Da.
Super je.
-Uživaš? -Da.
Uživam.
Baš si slatka u tom bazenu.
-Stvarno? -Da.
Izgledaš kao psić.
Super je močiti noge.
Da.
Totalno.
Super je.
-Super? -Da.
Obično je obrnuto.
Ne želi ući.
Ji-yeon je entuzijastičnija.
-Sjećaš se kad si me pitao koji mi je san? -Da.
Koji je tvoj san?
Trenutačno pokušavam
izgraditi kulturu.
Želim postati osoba
koja će izgraditi kulturu koja će biti
tisuću puta veća nego sad.
Želim da me pamte kao osobu koja je izgradila tu kulturu.
Želim da me poštuju svi koji vole tu kulturu.
To je moj san.
Kužim.
-Velik san. -Da.
Postat će povijesna ličnost.
-Točno! -Da.
Nikad mi to ne bi palo na pamet.
Ljudi u Koreji
često nemaju priliku saznati što vole.
-Da. -To je jako tužno.
Ali danas sve više ljudi istražuje i pronalazi ono što zaista vole.
-Zato… -Da.
Čini se da Te-hwan uživa govoriti o svom poslu.
Jako voli govoriti o onome čime se bavi.
Uglavnom govori o sebi.
Razgovor bi trebao biti dijalog, a obje osobe postavljati pitanja.
Uvijek se trudim podijeliti dobru glazbu s ljudima…
Uvijek se sve vrti oko njega. Takvi su naši razgovori.
Kako je vrijeme odmicalo, umorila sam se i prestala odgovarati.
Želim da me pamte oni koji su spoznali moju istinsku vrijednost
i da me cijene oni koji su sposobni uistinu razumjeti.
To je ono što želim.
Kužim.
To je moj san u kratkim crtama.
Kužim.
U kratkim crtama?
Nisam znala da Te-hwan ima tako visoko mišljenje o sebi.
Poseban je.
A koji su ti ciljevi na privatnom planu?
Ne želim biti sam cijeli život, ali…
Dobro.
Ali moglo bi se reći da mi se sviđa takav način života.
Želim provesti život šireći kulturu koju volim…
Kao da želi postati nekakva kulturna ikona.
-Ministar kulture. -Kulturna ikona.
-Ministar kulture. -Da.
Želim provesti život šireći kulturu koju volim…
-I uz prijatelje koje volim. -Da.
Cilj mi je sretno živjeti.
Kužim.
Sreća mi je glavna.
Živjeti sretno.
Kužim.
Ako ti se netko sviđa, je li normalno reći mu da želiš ostati samac?
Bez uvrede, ali ni ja se ne planiram udati za njega.
No riječ je o tome
da sam mu rekla da mi je san imati vlastitu sretnu obitelj.
Koji je tvoj san?
-Već si me to pitao. -Da.
-San mi je biti supruga. -Da.
Želim biti pouzdana majka svojoj djeci.
To mi je san.
To je nešto najteže.
Istina.
Rekla sam mu da se želim udati i da želim imati djecu.
Dok sam razmišljala o tome,
našla sam se u čudu, čak i jučer.
Kad smo trebali hodati zajedno,
on bi pohitao i ostavio me iza sebe.
Mislim da sam skužio.
-Skužio sam. -Skužio si?
Dok smo se klizali, nije obraćao pažnju na mene
i sam se zabavljao.
Znači, tako je bilo? A djelovalo je idilično.
Pa da.
On se samo klizao.
RANIJE JUTROS
-Zbilja se posvećuješ hrani. -Da.
Moraš dobro jesti da budeš zdrav.
Da.
OVE VEČERI
Želiš li me još što pitati?
-Reći ću ti sjetim li se. -Što?
-Reći ću ti sjetim li se. -Da.
„Reći ću ti sjetim li se”?
Muškarci se uglavnom lakonski izražavaju…
-Ali ovo je… -Ali ne tako.
-Tako je. -Da.
-Reći ću ti sjetim li se. -Što?
-Reći ću ti sjetim li se. -Da.
Iznenadila si me.
-Da. -Da.
-Zablokirao sam. -Da.
Pitam se sviđam li mu se uopće.
On govori kako mu se jako sviđam,
ali ja vidim samo djelić toga.
Mislim da nije posve iskren.
I zato sam malčice zbunjena.
Ovo je obrat kao iz Šestog čula.
-Da. -Da.
Zato nije željela ići.
Kad mu je rekla da ide s drugom, zaista je to mislila.
-Željela je ostati i razmisliti. -Da.
-I upoznati druge. -Tako je.
Ali on je pogrešno shvatio i opet izabrao nju.
Da mu se zbilja sviđa,
ne bi rekao: „Reći ću ti sjetim li se.”
Nitko to ne bi rekao.
-Želiš znati sve. -Ako zablokiraš…
Čak i da zablokiraš,
ne možeš tako odgovoriti.
Izmisliš nešto.
-„Želim znati sve o tebi.” -„Koja ti je omiljena boja?”
„Imam gomilu pitanja.
Ne znam odakle da počnem.”
-Tako dobiješ na vremenu. -Da.
Te-hwan ima visoko mišljenje o sebi.
Poštuje pravila koja si je sam nametnuo
i zbog toga se tako ponaša i govori.
Iskreno…
-Mogao je ući u bazen s njom. -Trebao je.
-Nije ušao? -Ali…
-Odlučio je da neće. -Uopće nije ušao?
Nije se htio smočiti.
-Djelovao joj je svojeglavo. -Da.
Čini se da dva odlaska u Raj zaredom nisu dobra ideja.
Čini se tako.
Možda nisu,
ali ključno je da se što bolje upoznaju.
-To je jako važno. -Da.
Sva tri para imaju problema.
-Totalno. -Da.
Nisu se rajski proveli.
Svi su potišteni.
Da.
Zašto si neraspoložena?
Ja? Predugo sam u Paklu.
-Ne znam kako je vani. -Uvijek postoji sutra.
-Sumnjam da ću ići. -Zašto?
Pomoći ćemo ti.
-Pomoći? -Kako to misliš?
Daj šuti!
-Čekaj… -Rekla mu je da šuti!
Vidi ga kako se sad smije.
-Ona to može sama riješiti. -Može?
Dobro mi je.
Stvarno? Onda ćeš ići sutra.
Nemoj ostati ovdje.
Potrudit ću se.
Samo ti kažem da budeš asertivnija.
Ali ne smijemo razgovarati o tome koga smo izabrali, zar ne?
-To ovisi o vama. -Stvarno?
Ako pazite, to može ostati tajna.
Bila sam jako oprezna jer sam mislila da to ne smijemo reći.
Slobodno reci.
Hajde.
-Što je? -Koga…
Koga sam izabrala?
Ne, tko te zanima.
Jong-hoon.
Što?
Molim? Iz vedra neba?
-Koji vrag? -Hye-jin, što je ovo?
-Savršen odabir trenutka. -Točno.
Izabrala sam ga i ovaj put.
-Ajme. -Stvarno?
Nisi skužio?
-Ovaj put? Ili prije? -Prezakon si!
-Prekul je! -I…
-Nastavit ću… -Da se zamijenimo?
Nastavit ću ga birati.
-Ovo mi je previše sladunjavo! -Što?
-Dobro da sam pitao. -Što?
-Totalno. Zbilja. -Nisam znao.
Bravo, Hye-jin.
-Nije sladunjavo. Kul je. -Sigurna je.
Da.
Nisam znao.
Kako to?
Ja sam kriva.
-Zašto? -Nisam to jasno pokazala.
Osjetila sam to kod njega.
Isprva je bio jako drag prema meni.
-Bila sam jako zahvalna. -Zamuckuje.
Nervozna sam.
Primijetio sam da su se često skupa fotkali.
U tom slučaju idem razgovarati s Hye-jin.
Nema čekanja.
-Brzo reagiraju. -Super.
-Jako lijepo. -Toplo mi je oko srca!
-Ajme meni. -Ovo je super.
Hye-jin je vrlo iskrena.
Kad sam čuo da te zanimam,
osjetio sam zahvalnost, ganuće i sreću.
Svaki put kad te vidim,
iznenadim se koliko si lijepa.
Imaš ono nešto što mi se sviđa.
-Stvarno? Zbilja? -Da.
-Imam naviku vjerovati ljudima.
-Da. -Zato budi iskren.
-Iskren sam. -Nemoj biti kao Jeong-su.
Kakav to?
Zaboravi.
U redu.
Nisam skupio dovoljno hrabrosti. Danas si nosila onaj šal.
-Šal? -Da.
-Ono oko vrata. -Da.
Odjeća ti je dobro stajala.
-Stvarno? -Ta kombinacija.
A i žuta majica koju si jučer nosila.
Tako da…
Reći da lijepo izgledaš i nije neki problem, ne?
Ali nisam skupio hrabrosti ni da ti to kažem.
Bilo mi je jako teško prići ti.
Razumijem. Ja ću preuzeti inicijativu.
-Ne, sad je u redu. Mogu. -Možeš?
Da. Odsad pa nadalje ja ću prilaziti tebi.
Sutra želim
ići s tobom u Raj.
-Sa mnom? -Da.
Ajme.
Opet ću te izabrati, u to nema sumnje.
„Jong-hoon.”
Fotkajmo se za uspomenu na ovaj trenutak.
-Da se fotkamo? -Da.
Ispružit ću ruke koliko god mogu.
U redu.
Lijepo.
-Iz vedra neba. -Da.
Nisam mislila da ću ovo ikad vidjeti.
Ono u Raju…
-Malo nas je oneraspoložilo. -Da.
Ali Hye-jin je bila prekul.
-Totalno. -Da.
-Upravo sad. -Da.
Imam dobar osjećaj.
Dat će si šansu.
-Otići će u Raj zajedno. -Da.
Želite li razgovarati s nekime?
Ovo je slobodno vrijeme, možemo razgovarati.
Želim razgovarati s tobom.
S kim?
-S Dong-hoom. -Hajde, idi.
Idite. Nas troje ćemo ostati.
Idem u krevet nakon razgovora.
Nećeš razgovarati s nama?
Hoću, naravno. Idem staviti balzam za usne.
-Djevojke su asertivne. -Da.
A-rin ne djeluje sretno.
Želim se prošetati.
-Prošetati? -Voliš li šetnje?
A ti, A-rin?
-Razmišljaš ili si samo utihnula? -Razmišljam.
Ono…
Možda griješim,
ali bila sam sigurna u njegove osjećaje.
Dijelim spavaonicu s Hae-lin i You-jin, tako da…
Zato ne govorite mnogo?
Ne mogu govoriti.
Želim razgovarati o tome kako se osjećam.
Ali ne mogu kad su one tu.
-Dođi k nama. -Da, ne možeš.
Tako da nemam pojma što se događa.
Danas nisam razgovarala s Dong-hoom.
-Razgovaraj. -Ali…
Sigurna sam da je ona već razgovarala s njim.
Ne znam je li je odbio, a ona i dalje pokušava,
ili želi još razgovarati s njom.
To me zanima.
Jučer smo se vratili iz Raja.
Ondje izgubiš pojam o vremenu.
Jučer smo pili kavu.
Jučer ujutro.
-Da. -Jesi li danas pio kavu?
-Jesam. -Zavidim ti.
Želiš piti kavu?
Poludjet ću.
Bila su to lijepa vremena.
Kako to misliš „bila”?
Bila su to lijepa vremena… Jasno, sada sam sretnija.
Ako se sutra budemo natjecale za odlazak u Raj,
smijem li te oteti?
-Ionako ću to učiniti. -Da.
Otet ću te.
Pobijedit ću pod svaku cijenu.
Što je?
Nabrijana si.
Moram ići u Raj sutra.
Otiđimo zajedno.
Otiđimo.
Opet onaj osmijeh.
Koji osmijeh?
Opet to radiš.
Ne, samo mi je neugodno.
Ne smijem se često.
Čudno mi je kad se nasmijem.
To je…
Pogubio se.
Smije se tako samo kad je s Hae-lin.
-Dong-ho… -Da?
-Nisam ti rekla? -Što to?
-Moj idealan muškarac… -Da?
Nisam spomenula obraze, zar ne?
-Nisi. -Zašto nisam?
Sviđaju mi se sramežljivi muškarci.
To sam rekla.
I evo te.
Nisam sramežljiv…
Zbunjen si?
Dosad nisam upoznao nekoga poput tebe.
Nekoga tko je tako izravan i jasno pokazuje svoje osjećaje.
Nadam se da će sutra djevojke birati.
Prepustit ću ti veliki krevet.
Obožavam te zafrkavati.
-Otvoreno mu se nabacuje. -Da.
„Nabacuje”!
Ajme!
-Ne šali se. -Totalno.
Ali Dong-ho ne zna kako bi se postavio.
Da.
Hae-lin je to smiješno i zabavno.
-Tako je. -Zafrkava ga.
Ovo je kao u stripu.
Glavni je lik sramežljiv.
A ona je nevjerojatno živahna protagonistica.
-Slatka je i… -Kao popularna srednjoškolka.
-Da. -I onda…
-„Što ima?” -Da!
-Kužite? -Mogu to zamisliti.
On ni ne shvaća da se zaljubljuje u nju.
-Čovječe. -Da.
Dugo razgovaraju.
-Znatiželjna sam. -Hae-lin i Dong-hoo?
Sigurna sam da su danas već razgovarali.
Jesu.
Jesu, zar ne?
-Da, prije. -Vidjela sam ih.
Razgovarali su nasamo.
Ostavio je snažan dojam.
Nas dvoje radimo
na istom mjestu.
-Što? -Da.
Živimo u istoj četvrti.
A roditelji u istom gradu.
Molim?
Rođeni smo u istom mjesecu.
-Sudbina. -Mnogo toga zajedničkog.
Šokirala sam se.
Ali i bila sam uzbuđena.
Pomislila sam: „I ovo?”
Je li to sudbina?
Tako je bilo.
To je ostavilo snažan dojam na mene.
I zato gajim tako duboke osjećaje prema njemu.
Mislim da su ušli.
Nisu.
-Vani su. -Da.
Slobodan si. Ja idem po vodu.
Vratili su se.
Jeste li porazgovarali?
Pričali ste skoro tri sata.
-Stvarno? -Skoro je svanulo.
Koliko je sati?
Zašto si tako zločesta?
Jesi li pio?
Ne, oči su mi suhe.
Stvarno?
Mislila sam da će svanuti.
Gotovo sam otišla u krevet.
Plašite me.
Jako sam umorna. Skoro sam otišla u krevet.
Da.
Nismo se ni otuširali.
Razgovarao si sto godina iako si spavao samo dva sata.
Ovo je predobro.
U Paklu je prezabavno.
Razgovarajte.
Nismo se otuširali jer smo čekali.
Ako si umoran, ne moramo sada.
Idemo.
Čekaj, kihnut ću…
To znači da je umoran.
-Prehlađen je. -Kihnuo je.
-Prehlađen si. -Ne.
I jučer je drhtao.
Stvarno?
Idemo. Ionako ću biti kratka.
Idemo.
Čekaj me.
Idemo.
Možemo razgovarati sutra.
Nije to.
-Umoran si i zijevaš. -Nije to.
-Ja… -„Ideš u krevet?”
Odradimo to brzo. Umorna sam.
Nego…
-Jeste li razgovarali prije ovoga? -Jesmo.
Zanimalo me zašto opet razgovarate. Dugo ste razgovarali.
Željela sam čuti o čemu ste razgovarali prije nego što odem u krevet.
Samo je željela čavrljati.
Poslušao sam je.
Ja sam uglavnom slušao.
Cijelo vrijeme.
Kužim.
Zanimalo me.
To mi je bila izlika za razgovor s tobom.
Nakon igre
nismo razgovarali otkako si došao iz Raja.
Istina.
Mislio sam da ćemo danas stići razgovarati.
-Ali su ti sve prišle. -Prišle su mi.
Razgovarali smo. Došla je You-jin.
Pitala je možemo li razgovarati.
Tako je bilo.
Iskreno, ne zanima me o čemu ste razgovarali.
Samo…
Željela sam ti dati do znanja da razmišljam o tebi.
Tako da me ne zanima o čemu ste razgovarali.
Jer nas dvoje…
Mi razgovaramo,
bilo u Raju, bilo ovdje.
Uglavnom, to je sve.
To je to.
Što je?
Idemo na spavanje?
Ne, možemo još ostati. Ostanimo još malo.
Stvarno?
Ne glumim da mi se ne da.
Znam.
-Znaš to, zar ne? -Da.
-Nemoj pogrešno shvatiti. -Spava mi se.
-Spava ti se? -Da.
Idemo.
Nismo se naspavali.
I oni su mi sumnjivi.
Nešto tu ne štima.
Čine ljubavni trokut s Kook Dong-hoom.
Sudeći po večerašnjem razgovoru…
-Hae-lin? -Sve su sumnje raspršene.
Mislim da gaji duboke osjećaje prema Hae-lin.
Ali A-rin je to spomenula.
Mislili smo da nije dovoljno asertivna.
Ali tijekom njihova razgovora
rekla je da je sigurna u njegove osjećaje
i da čak ne treba razgovarati s njim.
Vjerojatno je to mislila.
Ali ako tako misli, nije li se previše opustila?
Kladim se da Dong-ho nikad nije doživio takvo što.
Mislim da Dong-ho neće otvoreno pokazati svoje osjećaje.
-Čak i ako ga privlači Hae-lin. -Da.
RAJ YUK JUN-SEO I LEE SI-AN
Ovdje je baš ugodno. Super je.
E, ovo je Raj.
Ne?
Nije li?
Da.
Okrenula se.
Da. Ne obraćaj joj se tako.
Ne govori tim tonom.
Umorni smo, zar ne?
Hoćeš prva pod tuš?
Ne, razgovarajmo.
Želiš razgovarati?
Ili ćemo nakon tuša?
To je bolja ideja.
Kakav ti je drugi dan u Raju?
-Drugi dan u Raju? -Da.
Spavaš?
„Spavaš?”
Nevjerojatno.
Stvarno?
Daj me nemoj.
Što ako je stvarno zaspao?
-Što? -Onda je to kraj.
-Totalno. -Ma daj.
Zaspao je?
Spavaš?
Prijevod titlova: Ivan Fremec