LEE SI-AN
CHUNG YOU-JIN
KIM MIN-SEOL
BAE JI-YEON
KIM HYE-JIN
KIM A-RIN
PARK HAE-LIN
KIM TE-HWAN
KOOK DONG-HO
JANG THEO
KIM JEONG-SU
YUK JUN-SEO
AN JONG-HOON
IADUL CELOR SINGURI
Persoana cu care aș dori să mă duc în Paradis e…
Lee Si-an.
Nu se poate!
- Lee Si-an. - Ce?
V-am zis eu!
Da, și-a făcut prea multe speranțe.
El insistă.
- De ce a mai întrebat-o? - Nu?
- Da, de ce? - Nu?
- Da. - I-a dat speranțe degeaba lui Min-seol.
Jun-seo înclină mai mult spre Si-an.
Nu are ce face.
Nu se poate!
- Mi-au transpirat palmele. - Iar te duci!
Fir-ar să fie!
M-a luat cu fiori.
Să mergem!
- Plecăm imediat? - Da.
Bine.
Negru.
Ne ducem în Paradis două zile la rând.
Ce facem astăzi?
Sigur va fi diferit.
- Se pare că va fi diferit. - Da.
Mi-ați zis că mă duc!
- Eu așa credeam. - Da.
Doar au fost și ieri!
- Nu? - Credeam că mă duc.
Fiindcă ei au fost ieri, credeam că e mai probabil.
- Se pare că nu. - Ce e asta?
Sunt curioasă pe cine va alege Jeong-su.
Da, fiindcă Si-an a plecat deja.
Urmează cel de pe locul doi, Kim Jeong-su.
Te rog să alegi persoana cu care ai vrea să te duci în Paradis.
Persoana cu care aș dori să mă duc în Paradis e…
Ce face Jeong-su acum?
Nu-i așa?
Pare palid.
Pe cine o să aleagă?
Mor de curiozitate.
- Hae-lin? - Da.
Hae-lin sau tu.
O ia pe Hae-lin.
Fiindcă a fost la întâlnire cu ea doar împreună cu altcineva.
Persoana cu care aș dori să mă duc în Paradis e…
Chung You-jin.
- Chung You-jin. - Ce?
- Ce?
Ce?
You-jin?
Chung You-jin.
Ce?
Grăbește-te și du-te!
Ți-ai făcut bagajul?
Bine că te-ai îmbrăcat frumos.
- Du-te! - Da?
- Stai! - Distracție plăcută!
Ce e asta?
Incredibil!
Cred că ieri l-am distrat foarte mult
- …pe Jeong-su. - Nu?
Cât de amuzantă a fost?
Probabil o consideră foarte amuzantă, dacă a ales-o.
Fiindcă You-jin e veselă.
Dacă mă duc cu Hae-lin sau cu Hye-jin,
o să-și dea seama că în inima mea nu mai e loc pentru ele.
Mi-ar părea rău dacă le-aș face să simtă asta.
Așa că prefer să mă distrez cu cineva amuzant precum You-jin.
- Bună! - Bună!
- Să mergem! - Hai, Donald Duck!
S-o duc eu?
- Ce? Mersi. - Dă-mi-o pe cea mai grea.
Nu e chiar așa grea.
- Atunci… - Nu e, nu?
Atunci, ți-o car eu.
Mulțumesc.
Incredibil!
You-jin sigur nu se aștepta.
Probabil zice: „De ce eu?”
E chiar foarte interesant!
Da!
În sfârșit, cel de pe locul trei, Kim Te-hwan.
Sunt curioasă dacă a ales-o pe Ji-yeon sau nu.
Dacă nu, sunt și mai curioasă pe cine a ales.
Simt că azi nu e rândul meu să mă duc.
Fiindcă am fost și ieri,
m-am gândit să fac o pauză, nu să mă duc două zile la rând.
Așa aș avea timp să mă gândesc la ceea ce simt.
Eu cred
că Te-hwan tot pe Ji-yeon o va alege, indiferent de ce a spus ea.
- Serios? - Da.
Sincer, nici nu are alte opțiuni.
Nu are.
Nimeni n-a creat nicio legătură cu Te-hwan.
Sincer, nu e nimeni.
- Nimeni. - Da.
Persoana cu care aș dori să mă duc
în Paradis e Bae Ji-yeon.
- Bae Ji-yeon. - Ce?
Normal.
- Pe bune. - Acum…
- O să se simtă bine. - Da.
- O să fie fericită? - Da.
- Serios? - Da!
O să fie fericită.
- Bae Ji-yeon. - Ce?
Nu mă interesează decât Ji-yeon.
Nu cred că mi-ar plăcea dacă m-aș duce în Paradis cu altcineva.
- Bună! - Bună!
Bună!
Mulțumesc.
M-am gândit mult.
- Eu… - Da?
Mi-am făcut griji că sunt prea insistent.
Știe clar ce simte.
Acum, c-a ieșit așa, cred că Ji-yeon se simte grozav.
Ea i-a zis să aleagă pe alta, dar el a ales-o tot pe ea.
- Se simte grozav. - E important.
Serios?
După ce am auzit-o pe Ji-yeon, cred că Te-hwan a făcut o alegere greșită.
De ce?
În această etapă,
Ji-yeon părea că trebuie să facă un pas înapoi
ca să-și reevalueze sentimentele.
I-a spus lui Te-hwan fără să-i rănească sentimentele.
Dar, alegând-o pe ea, Te-hwan nu-i acordă timp.
De asta pare că nu are timp să gestioneze situația.
Crezi că Ji-yeon este puțin copleșită?
- Da. - Dacă Ji-yeon
nu s-ar fi dus, însemna că el a ascultat-o.
Dar și dacă se duce e bine. Cred că n-o deranjează.
În final, Jun-seo s-a dus din nou cu Si-an.
După ce se duc azi împreună,
Si-an probabil nu va mai fi derutată.
Da.
După asta se vor apropia și mai mult.
Da.
Mă îngrijorează Min-seol.
O să vorbească singură.
- O să vorbească mult. - Da.
Îmi pusesem o rochie așa frumoasă!
O s-o port la cină.
Păcat de ea.
- E drăguță. - Acum, eu…
E pentru Paradis.
Mi-am pus-o crezând că mă duc.
Păstrasem rochia asta pentru Paradis!
Trebuie să te schimbi!
V-am zis că începe să bombăne.
Min-seol parcă e un puișor care ciripește.
- Vai! - E drăgălașă!
Păstrasem rochia asta pentru Paradis!
De ce te superi pe mine?
- Vorbesc singură. - Jun-seo!
Pa, nenorociților!
Uite două genți părăsite afară!
Îți vine să plângi.
Stai, ce a zis?
Ce s-a întâmplat?
- Serios! - Vino și ia loc!
- Credeam că te duci. - Și eu.
Pe bune, o să vă spun cum a decurs discuția noastră,
- …fără nicio exagerare. - Bine.
Ne-am dus acolo și m-a întrebat cum mă descurc în Infern
și cum mă simt la Iadul celor singuri.
I-am zis că mă distrez și că e bine.
Apoi a întrebat dacă-mi fac griji.
I-am zis că nu.
Apoi a întrebat brusc: „Vrei să mergi în Paradis?”
I-am zis că vreau să merg.
Ai fost clară.
Da, i-am zis: „Sigur că da!”
Apoi l-am întrebat ce a făcut acolo.
A zis că au luat cina și au băut.
Că s-a dus doar ca să mănânce.
„M-am dus la cină.”
Așa a zis?
Apoi i-am zis:
„Ai promis că mergem în Paradis și bem whisky.”
„De ce ai băut fără mine?”
Și el a zis: „Încă nu am băut Johnnie Walker.”
Așa că eu am crezut că vrea să meargă cu mine să bea.
Ce înțelegeți voi din discuția asta?
Chiar n-a însemnat nimic?
Biata fată!
Nu pot s-o mintă.
Când îți place cineva,
- …îți alegi câteva prietene. - Da.
Și le tot întrebi, ca să-ți confirmi ideile.
Exact!
Și prietenele se satură!
- Chiar par că s-au săturat! - Da.
N-a fost o discuție destul de pozitivă?
În acest moment, nici măcar…
A fost o discuție plăcută.
Mă rog. Să facă ce vor.
Scuze, dar eu nu-s aici ca să se joace ei cu mine.
De ce aș face-o?
- Ești deja… - După…
- Serios… - După ce te-ai distrat deja?
Așa zice ea acum.
- Dacă el vine… - Și vrea să vorbească…
- „Bună, Min-seol!” - „Stai!”
„Serios.”
- „Stai!” - Se dă cu ruj.
- Ce drăguț! - De parcă…
Fiindcă e evident.
- Orice ar face ea… - Ba nu e!
Ba e evident.
- Pe bune? - Da.
Te-ai ridicat imediat când a intrat.
Trebuia să mă ridic, eram în pat!
Și ți s-au ridicat colțurile gurii.
„Intră!”
Chiar credeam că o să mă duc!
În orice caz, Min-seol pare supărată.
Încă le povestește prietenelor despre asta.
„Nu e aiurea?”
„Vă spun că-i place Johnnie Walker!”
O să vorbească și la anul.
Așa s-au așezat?
Ce e asta?
Ce?
Nu mă auzi?
Ai luat-o razna?
- Se tot uită la ea. - Da.
Ea pare indiferentă, dar e conștientă de el.
- Și eu cred. - Da.
- Poți vedea cu colțul ochiului. - Da.
Așa e, pot s-o văd pe Jin-kyung.
Am ajuns.
- Ce? - Nu.
Jun-seo e prea relaxat acum.
- Ce? - Distracție plăcută!
Bine.
- Jun-seo e drăguț! - Are căștile.
Nu aude nimic.
Să mergem.
Vrum-vrum!
- Vrum-vrum! Să mergem. - Vrum-vrum!
- Îmi deschizi portiera? - Să mergem.
Da, urcă!
Mulțumesc.
- Te rog să închizi ușa singură. - Bine.
- Glumesc. - Bine, mulțumesc.
Să mergem!
Să mergem să mâncăm mult!
Te rog!
- „Să ne relaxăm!” - „Să mâncăm o mulțime”!
„Să ne relaxăm!”
Să învățăm cum se face!
Să știm cum se face, Jin-kyung.
- Haide! - „Vrum-vrum!”
- În sfârșit! - A venit mâncarea!
- Sunt foarte fericit. - Și eu.
Poftă bună!
Să ne concentrăm pe mâncare.
De acord!
Apropo, fiindcă ai câștigat excursia,
cred că mâncarea e delicioasă.
- Eu? - Da, ai câștigat întâlnirea în Paradis.
Țineam mult să vin aici azi.
Înțeleg.
Ieri
eram foarte derutat.
Da.
Trebuie să decizi în doar o zi…
Da.
…dacă îți place cineva sau nu.
- E foarte greu. - Așa e.
Persoana de pe primul loc, pentru mine,
e Si-an.
Da.
Așa că astăzi,
dacă aș fi fost primul, aș fi ales-o pe Si-an.
- Voiam să vorbesc mult cu ea. - Da.
Dar nu am avut timp să facem asta.
Da.
Tu ai fost cea care m-a ajutat
cel mai mult să-mi limpezesc mintea.
Am vorbit tot timpul.
Dar, pe bune…
M-am gândit: „Ce spune ea e inofensiv.”
- Da. - Asta am gândit.
Serios?
Așa că m-am gândit să mă distrez cu această persoană inofensivă
- …și să-mi limpezesc mintea. - Da.
Ăsta e motivul pentru care te-am ales pe tine.
- Cred că am ales bine. - Da.
Consider c-am ales bine.
Da.
Cred…
Se apropie sfârșitul, de asta mă doare capul.
Da, e o luptă cu emoțiile tale, așa că…
Rezist la epuizare fizică.
Dar epuizarea mintală de aici e foarte dură.
Așa e.
În orice caz,
după ce l-am auzit pe Jeong-su vorbind despre Si-an,
e clar că se gândește doar la ea.
- Așa e. - Da.
Nu se gândește la Hae-lin.
- La nimeni. - Da.
Când vorbești despre sentimente, se adâncesc.
Cu cât se confesează mai mult, cu atât devine mai clar.
„A fost Si-an mereu.”
- „Sunt sigur de asta.” - Da.
Fiindcă n-a putut-o întâlni des,
a început să îi placă tot mai mult de Si-an.
- Asta e cauza. - Da.
Mai am o întrebare.
Ce are Si-an
atât de captivant?
O să fiu foarte sincer.
Așadar…
Prima dată ne-am dus în Paradis împreună
și am tot vorbit despre dragoste.
Și, pe măsură ce vorbeam,
îmi bătea inima tot mai tare.
Nu am mai ieșit cu o fată de mult.
Nu credeam că mai sunt capabil de romantism.
Mă gândeam că s-a terminat pentru mine.
Dar, când a început să-mi bată inima,
m-am mirat de mine.
Mi-am dat seama că încă sunt capabil de romantism.
Din punctul de vedere al unui bărbat,
Si-an are multe calități atrăgătoare pentru majoritatea bărbaților.
Înțeleg.
De exemplu?
Are o față ca o pisicuță.
Și, când zâmbește, te dezarmează.
- Pare foarte amabilă când zâmbește. - Da.
- Când zâmbește, e foarte dulce. - Da.
- Dar e înfricoșătoare când nu zâmbește. - Da.
Bărbații sunt atrași de o asemenea înfățișare.
Înțeleg.
Când vorbești cu ea,
la început e de acord cu tot ce spui.
- Înțeleg. - Dar…
Când vorbești mai mult, vezi că e încăpățânată.
Înțeleg.
Asta este.
Așa că…
Am vrut să vorbesc cu ea mai mult, dar…
Păcat.
Dar mă bucur.
De ce? Fiindcă ți-ai lămurit gândurile?
Nu, fiindcă îmi place să stau cu tine.
Mă distrez grozav.
- Ești inofensivă… - Inofensivă.
Ca un Oompa Loompa.
Vreau să te micșorez și să te ține pe umăr.
Așa de mare?
- Iar tu ai flecări. - Da.
- Mi-ai zice lucruri inofensive la ureche. - Aș flecări.
Eu aș zice: „Taci!”
Mor de râs!
Jeong-su pare relaxat.
- Da. - Da.
De ce latura asta a lui mi se pare mai atrăgătoare?
- Așa e. - Da.
Înainte, când era pe lângă Si-an sau altcineva,
mă întrebam: „Ce e cu el?”
- Da. - Dar acum…
Când îl văd cu You-jin, pare chiar fermecător.
- Așa mi se pare. - Da.
Dacă ne uităm în urmă,
Jeong-su părea foarte șmecher.
Dar cred că era agitat.
- Da. - Da.
De asta pare că se străduia
- …și încerca să se concentreze. - Da.
PARADIS YUK JUN-SEO ȘI LEE SI-AN
Arată deosebit!
Mulțumesc.
Îmi stă mai bine cu părul desfăcut?
Cred că-ți stă mai bine cu părul pe spate.
Îți schimbă înfățișarea.
Să mergem!
Cum e să te întorci după doar zece ore?
A durat zece ore?
Da.
Mi s-a părut mai puțin.
Da.
Azi sunt foarte obosit.
Ți-ai folosit toată energia.
Câte meciuri ai avut?
Doar trei.
- Da, trei runde. - Da.
Ce mult durează semaforul aici! Și e foarte mult trafic.
Tu semeni cu o pisică sau cu un câine?
Tu ce crezi?
Cu o pisică.
Așa e.
Am nimerit!
Tu ești…
Ești ca o fiară.
De ce îmi tot spui „fiară”?
O fiară.
Ce nebunie!
Vai!
Ce frumos!
Azi e…
Cel mai bine.
Mulțumesc.
Papă tot!
„Papă tot!”
Pentru câștigător.
- Mănâncă! - Bine.
Puțin wasabi.
Îți place wasabi?
Nu e rău.
Merge bine cu vita.
- Jun-seo. - Da?
- Gustă asta! - Ridiche?
Nu toată…
Sunt foarte apropiați.
Când îi vezi împreună,
atingerile și acțiunile lor
nu-s ca ale unora care doar se plac.
Ci se poartă ca un cuplu.
- Așa e. - Da.
- Noaptea de ieri a fost importantă. - Nu?
Chiar și mai devreme, în mașină, micile atingeri…
Scuză-mă.
Nu, eu…
Jin-kyung…
Jin-kyung și-a sprijinit bărbia.
A luat-o pe nepregătite.
Pentru o clipă…
- Aceste… - Mici atingeri…
Da, așa e.
Când ea îl bătea pe spate la restaurant sau se hrăneau reciproc.
- Așa fac cuplurile. - Da. Pare natural.
- Parcă ar fi împreună de un an. - Da.
Recompensa pentru primul loc e dulce.
Nu ți-am spus?
Ți-am spus c-o să câștig.
CU O SEARĂ ÎNAINTE
Nu-ți face griji prea mult.
Noi doi o să mai venim aici o dată.
Mâine o să câștig sigur.
Ți-am zis c-o să câștig și venim iar!
Tu nu ți-ai făcut griji?
- Ba da. - Ce?
- Glumesc. - Mai taci!
- Dacă voi câștiga jocul fetelor… - Da?
Mă mai gândesc.
De câte ori ai mai fost în Paradis până acum?
- Ce? - De câte ori ai fost?
E a cincea oară?
Nu știu.
Habar n-ai ce noroc ai.
Când am zis că…
Ești norocoasă!
E delicios!
A fost foarte bună!
- Ți-e frig? - Da.
De ce nu-ți iei niciodată geacă?
Nu mi-am adus suficiente.
Frumoasă sticlă!
Dac-ai terminat, să mergem!
- A rămas fără cuvinte. - Da.
- I se vede pe față. - Da.
Jun-seo e prea relaxat.
Dar așa e el.
- Da. - Așa e.
- Nu poți face asta! - Da.
- E riscant. - A stricat atmosfera.
- Da. - Parcă n-ar fi atent.
De ce face asta?
Ce frumos e!
- Să zicem că n-ai fi câștigat. - Da.
- Ai fi fost al doilea. - Da.
Și pe mine m-ar fi luat primul.
Da.
Pe cine ai fi ales?
Dac-aș fi fost al doilea, tu ai fi plecat deja.
- Așa e. - Da.
Așa că aș vrea să spun, mai întâi, că mă bucur c-am fost primul.
Dac-ai fi plecat deja, fiindcă eram al doilea,
aș fi ales-o, probabil, pe a doua fată cu care am fost în Paradis.
- Min-seol? - Da.
Pot să întreb de ce?
- Min-seol? - Da.
Mă tot gândesc la ea.
- Serios? - Da.
Ai văzut cum a scrâșnit din dinți?
- Când a zis: „Serios?” - Am văzut.
Atmosfera e ciudată.
Dar și Si-an se gândește la mai multe persoane.
- Da. - Însă alta e să spui cu voce tare.
- Da? - Pentru celălalt.
- Serios? - Da.
- Nu știam. - Da.
Nu știe nimeni.
Când am fost în Paradis cu ea,
am vorbit mult.
Dar mai mult despre lucruri banale.
Înțeleg.
- A fost haios. - Da.
- E amuzantă. - Da.
Face glume bune.
Dar…
după ce m-am întors, a doua zi,
o tot vedeam primprejur.
Părea tristă, dar cu mine nu fusese așa.
A negat.
Dar mi s-a părut că nu se poartă ca de obicei.
Am încurajat-o și i-am zis: „O să fii populară în Infern.”
Dar n-a fost așa.
Apoi a trecut timpul și…
Da.
Mă uit spre ea fiindcă mă simt vinovat.
Înțeleg.
Nu știam.
Mă gândeam la multe.
Cred că m-am gândit la Min-seol mai mult decât mi-am dat seama.
Așa că am fost sincer cu Si-an și i-am spus că mă gândesc la Min-seol.
De asta nu m-am putut concentra complet la Si-an în timpul întâlnirii.
Dar…
Doar te gândești la ea și gata?
- Nu știu. - Sau vrei să mai vorbești cu ea?
Sau așa ceva?
Nu știu.
Înțeleg.
- De ce? - Ce?
- De ce întrebi? - Fără motiv.
De ce întrebi despre asta?
- Fără motiv. - Bine.
De ce răspunzi așa tăios…
Am și eu ceva de spus.
Sincer, ai fost foarte rece cu mine acum.
- Eu? De ce? - Da.
Nu poți fi mai drăguț?
- Serios? - Da.
M-am purtat rece?
Nu poți să mă tratezi mai frumos?
De ce? Cum?
Nu ai devenit prea comod?
- Eu? - Da.
Nu sunt comod.
Dar…
Las-o baltă!
Chiar nu-s comod.
- Așa par? - Da.
E cam…
Serios?
Nu sunt drăguț?
O să consider că azi ești obosit.
Așa-s eu de obicei.
- N-are legătură cu oboseala. - Da?
- Așa ești tu de obicei? - Da.
Bine.
Am greșit cu ceva?
Brusc, m-au năpădit gândurile.
Nu știu ce simte Jun-seo.
La prima noastră întâlnire a spus lucruri care m-au asigurat de sentimentele lui,
așa că-mi făcusem speranțe pentru întâlnirea de a doua zi.
Însă doar am mâncat.
Apoi a zis: „Dac-ai terminat, să mergem!”
Părea foarte diferit față de prima întâlnire în Paradis,
ceea ce m-a zăpăcit.
- Jocuri psihologice? - Da.
- Dar de ce? - Da.
- Așa pare, nu? - Da.
Ce e cu ei?
Poate că lucrurile
erau intense la început și apoi s-au potolit.
Si-an poate crede asta.
S-au apropiat mult la început.
Asta ne-a surprins.
- Jun-seo se gândește la multe azi. - Da.
Iar acum Si-an are
- …multe opțiuni. - Da.
Deci, fără să-și dea seama, își evaluează și își cântărește opțiunile.
- Da. - Fiindcă o plac mulți.
- Foarte mulți. - Da.
Dacă aș fi Jun-seo, m-aș supăra.
M-aș supăra tot mai mult.
Acum el e supărat.
Așa pare.
- Da, m-aș supăra. - E cam supărat.
„Ce e cu ea?”
- El n-a greșit cu nimic. - Nu vrea să suporte așa ceva.
- „Am și eu sentimentele mele.” - Da.
„Trebuie să cedez?”
Când Si-an i-a cerut să se poarte frumos,
ar fi putut să spună:
„Îmi pare sincer rău. Nu asta era intenția mea.”
Și ar fi trebuit s-o împace.
Când colo, zice: „Serios?”
Dacă faci asta, nu repari nimic.
Sau poate chiar este foarte obosit.
Doar a zis că ieri a băut mult și că e mahmur.
Eu cred că și el are multe pe cap.
I-a spus că așa e el de obicei.
„N-am făcut nimic…”
- N-a greșit cu nimic. - „Nu-s obosit.”
„Așa sunt eu. Așa e Yuk Jun-seo.”
- Da. - E o situație delicată.
Atmosfera e ciudată. Nu ne așteptam.
Da, e cam deprimant.
Mergem?
Ți-e frig?
Da.
- Nu-i nimic. - Îți caut o pătură?
Nu e cazul.
Dacă-ți pun astea așa, te ajută?
- Da, încearcă! - Așa?
Hai să te acoperim.
- Te-ai dat cu parfum? - Nu.
Atunci, ce miroase?
Nu mă dau niciodată.
Ai un miros deosebit.
Ce fel de miros?
Nu știu. O fi mirosul tău natural?
Îl simt când ești în jur.
- Da? - Da, ai un miros deosebit.
Ți-e mai cald aici?
Da.
Acum mi-e cald.
Le răsfir cât pot de mult.
Bine.
- Acum e mulțumită! - Da.
- Asta voiai? - Așa ceva?
Acum se simte mai bine.
Frate!
- Acum el e drăguț. - Da.
Cum de s-a întâmplat așa de brusc?
- Ce? - Cu tine.
- Cu mine? - Da.
- Cred că era momentul potrivit. - Da.
- Ieri și azi. - Da.
Când am ajuns ieri la hotel…
- Da? - Erai foarte pleoștită.
- Eu? - Da, așa păreai.
Bine.
De ce?
- Păream pleoștită? - Ți-era somn?
Cum eram pleoștită?
Aveai ochii somnoroși
și zâmbeai.
- Și rupeai petalele trandafirului. - Bine.
Așa ai făcut.
- Ce e? - Ce?
Te-am impresionat?
Da, mi-a plăcut să te văd așa.
Mi-a plăcut cum stăteai acolo,
nu făceai nimic și erai relaxată.
Azi am venit sperând că vom avea iar conversații plăcute.
- Se țin de mână? - Da?
De ce nu mă ții bine?
- Ce? - De ce nu mă ții bine?
Ieri mă țineai bine.
Da?
Îmi plac persoanele care se exprimă.
- Îți plac persoanele care se exprimă? - Da.
Unde înveți să faci asta?
Nu, doar…
- Ce vrei să spui prin „se exprimă”? - Ce?
Să spună „te iubesc”?
- E un exemplu. - Mă iubești?
Am folosit fraza asta doar de vreo două ori în viață.
Ce tare!
Dacă nu spui cu voce tare…
- Nu. - N-o poți arăta prin fapte?
Ar fi frumos să le faci pe amândouă.
Da?
Pe bune?
N-ai spus des „te iubesc”?
Nu.
Văzând asta acum,
înainte a fost doar o ceartă de îndrăgostiți.
- Da. - Serios?
Nu trebuia să analizăm atât.
- Doar o ceartă. - Am exagerat noi?
- Ea voia ca el să fie drăguț. - Da.
Asta voia să spună.
- Voia să-l motiveze. - „Dă-mi atenție!”
Așa e.
- Ei doi chiar se plac. - Da.
Voia doar să-l motiveze.
Vai!
E frumos aici.
Darts!
Cum funcționează asta?
Trebuie să ne înregistrăm?
Amândoi?
Da.
Deci așa arată.
Ce tare!
E super.
O să se întâlnească?
- Ce? - Aici?
- Ce? - Ce?
Ce se întâmplă?
Ce nebunie!
Mă bucur să vă văd!
- Dragul meu Jeong-su! - E…
- Draga mea You-jin! - Unde ați fost?
Acum putem să bem?
Credeam că o să mor de jenă.
De ce? Ce a fost jenant?
E Coca Cola ta? Pot să beau?
Tocmai au adus-o. Bea ce vrei.
I-au făcut să se întâlnească așa?
Atunci…
E cam riscant.
E o scenă interesantă.
Nu e o întâlnire normală.
Da.
Nu-s foarte încântați.
- Dar, cu Jeong-su aici… - A venit.
Dacă el face ceva drăguț…
- Serios! - Ea va șovăi.
- Din nou? - Da.
E o variabilă neașteptată.
E momentul potrivit să șovăie.
Mă bucur să vă văd.
Da, să ne vedem aici e…
Da.
Am venit în prima
- …zi. - Toți am venit în Paradis.
- Doar cei din prima zi. - Da?
Ceva e puțin diferit.
Atunci, schimbăm locurile?
- Stăm în diagonală. - Aranjamentul ăsta e…
În diagonală.
Start!
Ar trebui să ne uităm ce reacții au ceilalți?
De ambele dăți ați fost primul și al doilea.
- Ce zici de asta? - „Am pierdut iar.”
„Am pierdut iar”?
- Da, el… - Așa mă simt.
Tot zicea că e mereu pe locul doi.
Jeong-su nu mă poate bate.
Vreau să înving măcar o dată.
Sunt furios.
Nu mă așteptam să o alegi pe You-jin.
- Pe You-jin? - Da.
- Te gândeai la ea? - E un Oompa Loompa.
Cum a fost?
Vrea să mă țină într-un borcan de sticlă.
De ce?
Ce făcea, flirta?
Cred că ieri, în Infern, am fost foarte haioasă.
Da?
Am fost amuzantă.
Ești incredibilă!
Mulțumesc.
O s-o iau drept un compliment.
Fermecătoare.
Da.
Mereu mă faci să râd.
Noroc!
- Noroc! - Noroc!
- E mai bună decât mă așteptam. - E răcoritoare.
Vrei să guști?
E dulce?
Atunci, o gust.
Îți plac lucrurile dulci.
O gust, dacă e dulce.
De obicei, nu îmi place dulce.
Mi-a furat băutura. Atunci, o să beau Coca Cola.
- Îți place? Îți comand și ție? - Nu.
- Bine. - Nu-ți place?
- Nu-i place deloc. - Nu?
El e prea drăguț.
Da, i-a zis să se uite ce drăguț e Jeong-su. „Uită-te și învață!”
Îți place?
- Îți comand și ție? - Nu.
- Bine. - Nu-ți place?
E o premieră să vii în Paradis de două ori la rând.
- El mănâncă. - Gata, Jun-seo!
- A mâncat toată ziua. - Și mai devreme.
Nu mai mânca!
E o premieră să vii în Paradis de două ori la rând.
E o premieră să vii aici
- …consecutiv. - Cum e?
Mai puteți să vorbiți? Vă simțiți relaxați?
„Mai puteți să vorbiți?”
Și el răspunde: „Nu cred c-o să meargă.”
Vorbim mult.
- Da. - Da.
Cred că e plăcut.
E mult mai relaxant decât prima oară.
Știi să joci biliard, Jeong-su?
Vrei să încercăm?
Jucăm pe echipe.
Eu am mai jucat doar de trei ori.
Serios?
Bravo!
- N-a fost rău. - Bravo!
- Așa. - Încearcă!
Lovesc bila albă?
Da, lovește-o pe asta cu bila albă.
- Încerc. Așa? - Ține-o…
- Așa? - Te pricepi.
- Știe să țină tacul! - Ce?
Sigur doar de trei ori?
- Așa a zis. - Dar…
A luat poziția corectă imediat.
Zici c-ai jucat doar de trei ori?
Ți-am zis să n-ai încredere în ea.
Țintește în stânga centrului!
O să fie complicat.
- Nu? - Da.
Acum e greu.
O să fie greu, nu? N-o să pot lovi nimic.
Împrăștie-le!
Bine.
E cam greu.
Cred că poți face așa.
- Așa? - Da.
Deci merge și așa.
- Cu cel de jos stabilești direcția. - Bine.
- Direcția? - Aici.
- Țintește așa! - Să țintesc?
- Da, împinge puțin! - Bine.
- Da, așa ajuți pe cineva. - Ce amabil!
- E foarte amabil. - Da!
- Împing puțin. Am lovit-o. - Bravo!
Crezi c-ai putea lovi bila albă?
- Bravo! - Ai putea.
- Măi! - Câtă forță!
Trebuie să încerci, chiar dacă crezi că vei eșua.
Parcă-i antrenor!
Așa vorbește.
- Antrenorul principal. - Vai!
Au probleme.
Ce să fac? Să lovesc bila cu dungă galbenă?
- Nu e rău, nu? - Nu.
- Trebuie să mă duc acolo. - Dar…
A fost super!
Mă pricep la activități fizice.
- Normal. - Am o atingere delicată.
Serios?
Nu?
Atingerea delicată a unei dansatoare. Nu?
Puteți să faceți liniște?
Încercăm să ne concentrăm.
Fă ce vrei!
E grozavă!
- Cred că mă pricep. - Mai sunt trei.
A fost incredibil.
Lovesc tare?
Gândește-te s-o trimiți încolo.
Bun.
„Bun”!
Jun-seo e într-o competiție?
Frate!
E competitiv…
Cum pot fi așa de diferiți?
Care e scorul acum?
Devin brusc competitiv.
Câștigăm noi.
Categoric.
- Categoric. - Serios?
Trebuie să-l bat pe Jun-seo măcar la asta.
Să facem totul ca să câștigăm!
Mi-am folosit tot norocul pe ziua de azi.
Bine.
Nu prea mai ai ce lovi.
Bilele cu dungi…
Jucând în echipă, vreau și mai mult să câștig.
- Clar. - Baftă!
Haide! Să facem totul!
Cine pierde trebuie să-și scrie numele cu fundul.
E cam strâmb! Măi!
Iar a spus „măi”.
E cam…
Nu trebuie să-i mai spună „măi”. Dar el persistă.
Nu e bine.
De ce tot face asta?
- E enervant. - Da-hee s-a supărat iar.
E foarte supărată.
- Iar începe! - Da.
Cred că așa vorbește el.
Măi, nu poți să-mi spui mai întâi mie ce vrei să faci?
Hai, e șansa noastră!
Dar asta e grea.
Hai că poți! Ești bună.
- Nu de asta. - Nu te stresa!
- Ajung greu acolo. - Da?
- Ia prelungitorul de tac! Unde e? - Ce?
- Nu vreau să-l folosesc. - Dar ea l-a folosit.
Bine.
Vrei să pierdem?
Bine, scuze.
Ai spus că nu vrei să…
Măi, gândește înainte de a acționa!
- Nu te grăbi aiurea! - Nu mai spune „măi”!
- Bine, Si-an. - Spune-mi pe nume!
Încearcă să te miști puțin încoace.
Bine. Se ceartă!
Certați-vă!
Hai să profităm!
Frumos.
Sunt profesioniști.
Frumos joc!
Mi-a plăcut.
- Unde să-și scrie numele? - A fost frumos, Jeong-su.
- Da. - Bine.
Ești foarte bună.
Da, mă pricep.
Se vede iar.
Mai ales în situația asta. Lui Si-an nu-i place cum o tratează.
E cel mai rău.
Cum e să fii pe locul doi?
Bine. Contează jocurile adevărate.
Desigur.
E amuzant și foarte diferit.
- Noi patru… - Mi-era somn.
Dar asta m-a trezit.
- Da. - Da.
- Fiindcă te-a enervat? - Da.
Am făcut tensiune.
Dar a fost bine.
- Da. - Suntem la fel.
- Da, toți. - Pe bune.
- Se pricep, nu? - Da.
- Cine e ea? - De ce e așa de bună?
Am o atingere delicată. Am un control bun.
Era de așteptat, Oompa Loompa.
You-jin e incredibilă!
Chiar ești!
Mulțumesc.
E delicios.
Tu pari cam nefericită.
Ba nu.
E nasol să fii pe locul doi.
Haide!
Of!
Pentru ultima dată, noroc!
Ultimul noroc.
- Pa! - Noroc!
- Distracție plăcută! - Și vouă.
De ce-i un rămas-bun?
Sincer, mă simțeam deja jignită de comportarea lui Jun-seo de până atunci.
Poate din cauza asta…
am început să observ mai bine gesturile amabile ale lui Jeong-su.
Așa că am început să mă gândesc la prima mea întâlnire în Paradis
cu Jeong-su.
Și din cauza asta am început să-mi fac griji.
- Te-ai distrat? - Da.
Bine.
- Tu te-ai distrat? - Da.
A fost plăcut.
Paradisul chiar pare
un loc important.
Paradisul?
Da, foarte important.
- Da? - E foarte important.
E fundamental.
- Are dreptate. - Ea vorbește mereu despre asta.
Ce credeți c-a vrut să spună cu „Paradisul un loc important”?
E un mesaj pentru Jun-seo.
Da, îi transmite
că a descoperit mai mult despre sentimentele ei și despre el.
- Cam așa ceva. - Da.
Deoarece este un loc important,
parcă ar fi un mesaj de avertizare prin care-i spune să se comporte mai bine.
- Chiar așa? - „Nu e târziu să-ți revii.”
„Până nu e prea târziu.”
Dar nu cred că el a observat avertizările astea.
Da, asta e problema.
Când ești cu cineva care-ți place, măcar încerci să te schimbi.
Ea i-a zis adesea.
- Da. - Dar e doar…
- Cred că-i un obicei. - O disprețuiește?
- Nu. - Ziceam…
- Ăsta-i obiceiul lui. - Dar tonul…
A trăit așa 30 de ani.
- Și a devenit competitiv. - Nu 30.
A trăit așa 20 de ani.
Atunci, înseamnă că nu-s compatibili. Să se despartă!
Ce directă ești!
- Ce? Fiindcă… - Toți…
- E clar cum va fi viitorul lor. - Da.
- Nu se potrivesc. - Da.
- Ăsta e sfârșitul. - „O să scap de obiceiul ăsta.”
Nu poți să-ți îndrepți felul de a vorbi.
- De ce ții cu Jun-seo? - Ești în locul lui?
Mă doare sufletul.
„Am obiceiul ăsta de 28 de ani. N-am ce face.”
„Nici mie nu-mi place!”
- De cât timp are nevoie? - Puțin. Măcar trei luni.
Dacă Jun-seo ar zice că-i trebuie timp să se schimbe, ar fi bine.
Dar el nu face asta.
- „Serios? Dar așa sunt eu!” - Nu renunță.
- Și erau la o întâlnire dublă. - Da.
- Ei nu i-a plăcut că i-a zis „măi”.
Ceilalți erau atât de grijulii!
Da, era un contrast mare.
- Întâlnirile duble nu-s bune. - Da.
Fir-ar să fie de întâlnire…
Cred că întâlnirea asta dublă va aduce schimbări mari.
Da, a fost semnificativă.
Da.
PARADIS KIM TE-HWAN ȘI BAE JI-YEON
Locul ăsta e doar pentru noi.
- Intrăm puțin? - Da.
E plăcut! Nu e rău.
- Da? Nu-i rău? - Da.
Îmi place.
- Îți place? - Da.
Îmi place.
Ești drăguță în piscină.
- Serios? - Da.
Ești ca un cățel.
Îmi place cu picioarele în apă.
Da.
Așa e.
E plăcut.
- E plăcut? - Da.
De obicei, îi vedem invers.
El nu vrea să intre.
Ji-yeon pare mai entuziastă.
- Ții minte când ai întrebat ce-mi doresc? - Da.
Tu ce-ți dorești?
Prin munca mea
încerc să clădesc o cultură.
Vreau să fiu cineva
care să dezvolte cultura asta înzecit,
ba chiar înmiit.
Vreau ca toți să mă știe drept cel care a dezvoltat cultura.
Vreau să fiu respectat de toți cei care iubesc acea cultură.
Ăsta e visul meu.
Înțeleg.
- E un vis mare. - Da.
Noi le spunem „figuri istorice”.
- Așa e! - Da.
Nu mi-aș fi imaginat așa un vis.
Coreenii
sunt adesea lipsiți de șansa de a descoperi ce le place cu adevărat.
- Da. - E păcat.
Dar acum tot mai mulți încep să exploreze ce preferă.
- De asta… - Da.
Lui Te-hwan îi place să vorbească despre munca lui.
Îi place să vorbească despre ce face.
Vorbește numai despre el.
Într-o conversație, ambele persoane pun întrebări.
De asta muncesc din greu ca să împărtășesc muzica cu ceilalți…
Mereu e vorba doar despre el.
Spre sfârșit m-am plictisit și am răspuns tot mai rar.
Vreau să fiu cunoscut doar de cei care îmi cunosc valoarea cu adevărat
și doar de cei care înțeleg în profunzime.
Asta vreau.
Înțeleg.
E visul meu, explicat cât mai simplu.
Înțeleg.
Cât mai simplu?
N-am realizat că Te-hwan are o părere așa bună despre sine.
E unic!
Și scopul tău personal în viață?
Nu cred în viața de celibatar, dar…
Bine.
Dar se poate spune că înclin spre asta.
Vreau să-mi petrec viața cu cultura pe care o iubesc…
Vorbește de parcă ar vrea să fie președintele culturii.
- Ministrul Culturii. - Președintele.
- Ministrul Culturii. - Da.
Vreau să-mi petrec viața cu cultura pe care o iubesc…
- Și cu prietenii pe care-i iubesc. - Da.
Scopul meu e să trăiesc o viață fericită.
Înțeleg.
Fericirea e prima.
Vreau să trăiesc fericit.
Înțeleg.
De obicei, dacă îți place cineva, îi spui că vrei să rămâi celibatar?
Fără supărare, dar n-am de gând să mă mărit cu Te-hwan.
Dar ideea este…
I-am spus că visul meu e să-mi întemeiez o familie fericită.
Care e visul tău?
- Da, m-ai întrebat. - Da.
- Eu visez să fiu o soție bună. - Da.
Și vreau să fiu o mamă bună pentru familia mea.
Ăsta e visul meu.
E lucrul cel mai greu de făcut.
Așa e.
I-am zis că vreau să mă mărit și să-mi întemeiez o familie.
Și, gândindu-mă la asta,
treaba de ieri m-a derutat.
Când ar fi trebuit să mergem împreună,
el mergea în față, fără să-i pese de mine.
Cred că acum înțeleg.
- Știu cum să fac. - Da?
Și, când ne-am dus la patinaj, nu i-a păsat de mine
și s-a distrat singur.
Ăsta e adevărul din spatele acelei scene frumoase?
Nu?
El doar a patinat.
DIMINEAȚA, MAI DEVREME
- Te concentrezi pe mâncare. - Da.
Ca să fii sănătos, mănânci bine.
Da.
SEARA
Mai ai întrebări pentru mine?
- Îți zic când oi avea. - Ce?
- Îți zic când oi avea. - Da.
„Îți zic când oi avea”?
Bărbații sunt simpli și direcți…
- Dar asta… - Dar nu se răspunde așa.
- Exact! - Da.
- Îți zic când oi avea. - Ce?
- Îți zic când oi avea. - Da.
Dacă mă întrebi brusc…
- Bine. - Da.
- Mă blochez și nu pot să gândesc. - Da.
De asta mă întreb dacă el e interesat cu adevărat.
Din câte spune, mă place foarte mult,
dar eu nu simt decât puțin.
Nu pare complet sincer.
De asta sunt cam derutată.
E mai ceva ca în Al șaselea simț.
- Da. - Da.
De asta nu voia să vină!
Deci Ji-yeon chiar îi spunea să meargă cu altcineva!
- Voia să rămână să se gândească. - Da.
- Să-i cunoască pe ceilalți. - Da.
Dar el nu s-a prins și a ales-o oricum.
Dacă chiar ar plăcea-o,
nu ar spune: „Îți zic când oi avea întrebări.”
Nu se răspunde așa.
- Vrei să știi tot. - Te blochezi…
Chiar dacă nu-ți vine nimic,
nu răspunzi așa.
Inventezi ceva.
- „Mă interesează tot!” - „Care-i culoarea ta preferată?”
„Vai, am așa multe întrebări!”
„Oare ce să întreb mai întâi?”
- Și câștigi timp de gândire. - Da.
Te-hwan se concentrează pe el însuși.
De asta urmează doar standardele lui personale
în felul de a se purta și a vorbi.
Și, sincer,
- …ar fi putut intra în apă cu ea. - Da.
- N-a intrat deloc? - Dar
- …hotărâse deja să nu intre. - Nici mai târziu?
N-a vrut să se ude.
- De asta a părut încăpățânat. - Da.
Se pare că două excursii la rând în Paradis nu-s o idee bună.
Da.
N-or fi bune,
dar te ajută să-l cunoști mai bine.
- Asta e important. - Da.
Cele trei perechi se destramă.
- Clar. - Categoric.
Azi n-a fost o zi în paradis.
Toți par mohorâți.
Da.
De ce ești tristă? Spune-ne!
Eu? Am stat în Infern prea mult.
- Nu mai țin minte cum e afară. - Și mâine e o zi.
- Nu cred că mă duc. - De ce?
O să te ajutăm.
- Cu ce? - Ce vrei să spui?
Taci din gură!
- Stai… - A zis să taci!
Uite-l cum râde!
- Se descurcă singură. - Da?
Mă descurc.
Da? Atunci, probabil te duci mâine.
Să nu rămâi aici!
O să am grijă!
Ziceam doar că trebuie să fii mai hotărâtă.
Dar nu avem voie să vorbim despre persoana pe care am ales-o, nu?
- Ba poți face ce vrei. - Da?
Dar, dacă ești precaută, păstrezi secretul.
Am fost precaută, deoarece credeam că nu putem spune.
Atunci, spune-ne!
Haide!
- Ce? - Cine…
Pe cine am ales?
Nu, la cine te gândești?
Jong-hoon.
Ce?
Ce? Așa, din senin?
- Ce-i asta? - Hye-jin, ce e?
- Sincronizare perfectă! - Da.
L-am ales pe Jong-hoon și de data asta.
- Vai! - Serios?
Nu te-ai prins?
- De data asta? Sau când a venit? - Ce tare ești!
- Ce tare e! - Și…
- O să… - Schimbăm locurile?
Și o să-l aleg tot pe Jong-hoon.
- Nu suport chestiile siropoase! - Ce?
- Bine că am întrebat! - Ce?
- Da, vorbesc serios. - Nu știam.
Bravo, Hye-jin!
- N-a fost siropos, a fost cool! - E sigură.
Da.
Nu știam.
Dar de ce n-ai știut?
E vina mea.
- De ce? - Nu m-am exprimat.
Am simțit asta din partea lui.
La început, era foarte drăguț cu mine.
- I-am fost recunoscătoare. - Se bâlbâie!
Acum am emoții.
Am văzut că au făcut multe poze Polaroid.
Atunci, mă duc să vorbesc cu Hye-jin.
Ce promptitudine!
- Câtă rapiditate! - Ce bine!
- Ce frumos! - Mă bucur!
- Bravo! - Mă bucur!
Hye-jin e foarte sinceră.
Ai o părere bună despre mine.
Sunt recunoscător, emoționat și fericit.
De fiecare dată când te văd,
ești foarte frumoasă.
Ai ceva care mă vrăjește.
- Serios? Sincer? - Da.
- Să știi că eu cred oamenii.
- Da. - Așa că fii sincer!
- Sunt sincer. - Nu fi ca Jeong-su!
Cum e el?
Nu contează.
Bine.
N-am putut să mă exprim, dar azi aveai eșarfa aia.
- Eșarfa? - Da.
- O purtai la gât. - Da.
Aveai o rochie frumoasă.
- Da? - Rochia aia.
Și rochia galbenă pe care ai purtat-o ieri.
Așa că…
Nu e mare lucru să spui: „Frumoasă rochie!”
Dar mi-a fost greu să spun chiar și asta.
Așa de greu mi-a fost să te abordez.
Te înțeleg. Atunci, o să inițiez eu conversația.
- Nu, acum e bine. Pot s-o fac. - Da?
Da, de acum înainte, te voi aborda eu primul.
Vreau să merg…
în Paradis cu tine mâine.
- Cu mine? - Da.
Da?
Eu o să continui să scriu numele tău.
„Jong-hoon”.
Să facem o poză ca amintire și să ne culcăm.
- Vrei? - Da.
O să întind brațul cât pot de mult.
Bine.
Frumos!
- Ce neașteptat! - Da.
Nu mă așteptam să văd asta în Infern.
După ce am văzut ce s-a întâmplat în Paradis,
- …ne-am deprimat. - Da.
Iar Hye-jin a fost cool!
- Pe bune. - Da.
- Acum. - Da.
Mă bucur pentru ei.
O să continue.
- Se duc în Paradis împreună. - Da.
Vrei să vorbești cu cineva de aici?
Suntem în timpul liber, profită!
Vreau să vorbesc.
Cu cine?
- Cu Dong-ho. - Du-te!
Da. Noi trei rămânem aici.
După asta mă culc.
Nu vorbești cu noi?
Vorbesc și cu voi. Mă duc să mă dau cu balsam de buze.
- Fetele de aici sunt hotărâte. - Da.
A-rin nu pare fericită.
Vreau la plimbare.
- Vrei? - Îți place să te plimbi?
Și tu, A-rin?
- Îți faci griji sau doar taci? - Sunt curioasă.
Adică…
Poate că greșesc,
dar am crezut că mi s-au dat asigurări.
Eu stau cu Hae-lin și You-jin, așa că…
De asta e așa liniște la voi?
Nu pot vorbi acum.
Vreau să vorbesc despre ce s-a întâmplat, să spun ce simt.
Dar pe lângă ele nu pot vorbi.
- Vino la noi! - Da, nu poți.
Așa că nu înțeleg ce se întâmplă.
După ce ne-am întors, n-am vorbit cu Dong-ho.
- Vorbește mai târziu! - Și…
Sunt sigură că ea a vorbit cu Dong-ho mai devreme.
Dar nu știu dacă el a respins-o și ea se ține de el,
sau dacă el îi mai dă o șansă.
Asta aș vrea să știu.
Da, ieri ne-am întors din Paradis.
Aici pierzi simțul timpului.
Ieri am băut cafeaua împreună.
Ieri-dimineață.
- Da. - Azi ai băut?
- Da. - Te invidiez.
Vrei cafea?
Înnebunesc.
Au fost zile fericite!
Cum adică „au fost”?
Au fost zile fericite! Acum sunt și mai fericită.
Dacă mâine se întrec fetele pentru Paradis,
te-ar deranja să fii răpit?
- O fac oricum. - Bine.
Așa va fi.
O să câștig orice ar fi.
Ce?
Ești plină de entuziasm.
Chiar trebuie să mă duc în Paradis mâine.
Să mergem împreună!
Să mergem!
Iar zâmbești așa!
Cum zâmbesc?
Iar faci asta.
Doar mă simt jenat.
Mi-e jenă să zâmbesc.
Și, când mă văd zâmbind, mi-e jenă.
E…
Nu se prinde.
Cred că zâmbește așa doar în fața lui Hae-lin.
- Dong-ho… - Da?
- Nu ți-am zis, nu? - Ce?
- Când vorbeam despre genul meu ideal… - Da.
N-am zis de obraji, nu?
- Nu. - De ce n-am zis?
Îmi plac băieții care se înroșesc.
Asta am zis.
Și iată-te!
Nu m-am înroșit.
Atunci, te-ai fâstâcit?
Nu am mai întâlnit pe nimeni ca tine.
Așa de directă și de clară cu sentimentele tale…
Sper ca mâine să aleagă fetele.
Te las să dormi în patul mare.
Cred că-mi place să te tachinez.
- Se dă la el prea tare. - Da.
„Se dă la el”!
Vai!
- Nu-i de glumă. - Da.
Dar, când ea face așa, Dong-ho nu știe ce să facă.
Da.
Lui Hae-lin i se pare foarte amuzant.
- Da. - Vrea să-l tachineze.
Da, parcă e din benzile desenate.
Personajul principal e un băiat timid.
Și apare eroina super-energică.
- Se poartă drăgălaș… - E populară la școală.
- Da. - Și apoi…
- Zice: „Ce mai faci?” - Da!
- Știi senzația? - Așa mi-i imaginez.
Și, fără să-și dea seama, el e atras încet de ea.
- Vai de mine! - Da.
Vorbesc cam mult.
- Sunt curioasă. - Hae-lin și Dong-ho?
Sigur au vorbit și mai devreme.
Da.
Nu?
- Da. - I-am văzut împreună.
Au vorbit separat.
Pentru mine e important.
Locul unde muncește el
e lângă locul unde muncesc eu.
- Ce? - Același loc.
Locuim în aceeași zonă.
Părinții-s în același oraș.
Ce?
Suntem născuți în aceeași lună.
- E soarta! - Aveți multe în comun.
De asta am fost șocată.
Dar, după șoc, mi-a plăcut.
Am zis: „Chiar și asta?”
E soarta?
Așa a fost.
Să aud asta a avut un mare impact.
Cred că de asta l-am plăcut și mai mult.
Cred că au intrat toți.
Ba nu.
- Sunt tot aici. - Da.
Fă ce vrei! Mă duc să beau apă.
S-au întors.
Bună!
A fost frumos?
Ați stat două-trei ore.
- Da? - S-a făcut dimineață.
Cât e ceasul?
De ce ești așa de rea?
Ai băut?
Nu, mi s-au uscat ochii.
Serios?
Credeam că răsare soarele.
Era să mă culc.
Sunteți înfricoșătoare!
Sunt obosită. Era să mă duc să mă culc.
Da.
Nici nu ne-am spălat.
Ai dormit doar două ore, dar ai putut flecări.
Ce haios!
E haios în Infern.
Voi doi. Vorbiți!
Nu am făcut duș, fiindcă am așteptat.
Nu, dacă ești obosit, vorbim data viitoare.
Să mergem!
Stai să strănut.
Înseamnă că vrea să doarmă.
- I-e frig. - Am strănutat.
- Ți-e frig. - Nu.
Și ieri tremura.
Serios?
Să mergem! Oricum n-am multe de spus.
Să mergem!
Așteaptă-mă!
Să mergem!
Vorbim mâine dacă ești obosit.
Nu e asta.
- Păreai obosit și căscai. - Nu e asta.
- Eu… - „Te culci?”
Vorbim repede și ne culcăm. Sunt obosită.
Păi…
- N-ați vorbit și mai devreme? - Da.
Am fost curioasă de ce vorbeați din nou. Dar ați stat mult.
M-am gândit să aștept și să aud ce-ați vorbit, înainte să mă culc.
Cred că doar voia să vorbească.
Am ascultat-o vorbind.
Doar am ascultat-o.
Tot timpul.
Înțeleg.
Eram curioasă.
E doar o scuză ca să vorbesc cu tine.
După întrecerea de mai devreme…
n-am mai vorbit de când ne-am întors din Paradis.
Așa e.
Credeam că azi o să avem timp să vorbim.
- Au venit toate la tine. - Da.
Vorbeam aici, apoi a venit You-jin.
M-a rugat să vorbim după ce termin, așa că m-am dus.
Deci așa a fost.
Sincer, nu vreau să știu despre ce ați vorbit.
Eu doar…
voiam să-ți spun că încă mă gândesc la tine.
De fapt, nu mă interesează ce ați spus.
Încă de dinainte…
noi am vorbit,
fie în Paradis, fie aici.
Oricum, asta e tot.
Asta e.
Ce e?
Ne culcăm?
Nu, mai putem sta puțin. Hai să mai stăm.
Chiar?
Nu mă port ca și cum n-aș vrea.
Știu.
- Știi, da? - Da.
- Nu înțelege greșit! - Mi-e somn.
- Fiindcă ți-era somn? - Da.
Să ne ridicăm.
Chiar am dormit puțin.
Nu-s sigur în ceea ce-i privește.
E ceva în neregulă.
E un triunghi amoros cu Kook Dong-ho.
Sincer, din discuția din seara asta…
- Hae-lin? - Nu e nicio încurcătură.
Cred că o place mai mult pe Hae-lin.
Dar A-rin a spus asta mai devreme.
Noi credeam că nu e suficient de hotărâtă.
Dar, în timpul discuției,
a zis că a primit asigurări,
așa că e bine, chiar dacă nu vorbește cu el.
Cred că așa gândește ea.
Dar, dacă crede asta, nu lasă garda jos?
Pun pariu că Dong-ho n-a mai trăit așa ceva în viața lui!
Eu nu cred că o să-și exprime deschis sentimentele.
- Chiar dacă o place pe Hae-lin. - Da.
PARADIS YUK JUN-SEO ȘI LEE SI-AN
Ce comod e aici! Îmi place.
Ăsta da, Paradis!
Nu?
Nu crezi?
Da.
Și-a întors capul!
Da. Nu vorbi pe tonul ăsta!
Nu-i mai vorbi așa!
Fiindcă suntem obosiți?
Vrei să faci duș prima?
Nu, hai să mai vorbim.
Vrei să vorbim?
Sau vorbim după duș?
E mai bine așa.
Cum a fost a doua zi în Paradis?
- A doua zi în Paradis? - Da.
Doarme?
„Doarme?”
Ce caraghios!
Serios?
Nu se poate!
Și dacă chiar a adormit?
- Ce? - S-a terminat.
- Sigur. - Nu.
A adormit?
Dormi?
Subtitrarea: Anca Irina Dumitru