UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
E tipul ăla!
Despre ce vorbești? Care tip?
Cine? Jun-hui?
Trebuie să explici.
Ia mâna de pe ea.
Hei.
Hai după mine.
- Încetați! - Hei!
- Ce-i cu voi? - Doamne!
- Stai, dă-i drumul! - Jun-hui!
- Hei! - Ce ne facem?
- Urmează-mă. - Jun-hui, ce se întâmplă?
- Care e problema ta? - Liniște.
- Stai, ce se petrece? - Dă-mi drumul.
- Am întrebat ce e. - Liniște.
- Să vorbim afară. - Fir-ar să fie!
Stai. Gyu-min, îl cunoști?
- De unde îl cunoști? - E prietenul meu.
Poftim? Prietenul tău? Doamne!
Asta înseamnă că ești mai tânăr ca mine.
Nu-mi vine să cred. La ce te holbezi?
Îți spun, nu voi trece asta cu vederea.
Ce dracului se petrece? De ce vă certați?
- Zi-mi, ce e? - Vorbim afară.
Fir-ar!
I-ai găsit?
Nu.
Unde naiba s-au dus?
Nici măcar nu sunt afară.
Ascultă, ce se petrece...
Ți-am zis că o să-ți explic mai târziu.
- De ce... - Ajunge.
Încetează. Mai întâi du-te în camera ta și schimbă-te.
Știam că ceva nu e în regulă de când te-am văzut în rochia aia.
Mă întrebam eu de ce te porți așa ciudat.
Doamne, zău așa...
Doamne!
Rahat.
Băieți, vă rog!
Măcar spuneți-mi ce se întâmplă.
De ce vă purtați așa? Mă faceți s-o iau razna.
Eu sunt cel care o ia razna.
Lui Jin-a îi place de el. Ea a zis-o.
Ce tot spui acolo?
Tocmai ți-am zis că e amicul meu.
Exact, asta mă deranjează și mai tare.
Ia zi, despre ce vorbește?
Spune ceva!
Ți-am zis să dispari data trecută, nu?
Chiar o hărțuiești pe Jin-a?
Vrei să mori?
- Nu ți-ar fi... - Hei!
Ce-ai zis? L-ai făcut obsedat?
A înșelat-o pe Jin-a.
De asta s-a despărțit de el.
E un nemernic.
- Chiar ai înșelat-o? - Stai, nu...
Ei bine, de fapt...
Și Jin-a m-a înșelat cu tipul ăsta.
Ți-am zis.
Le-a zis părinților ei că îi place de el.
Așa a zis mai devreme.
- Pleacă. - Seung-ho...
Pleacă odată.
Pleacă, înainte să te omor cu mâna mea.
Ești surd?
Cară-te, rahat cu ochi!
Nu ai încredere în mine?
Bine, fă cum vrei tu.
Într-o bună zi vei regreta.
Proasta aia de Yoon Jin-a!
Ia zi, când ai aflat?
Trebuia să-mi spui atunci când ai aflat!
Vorbești de parcă te-ar interesa ce face ea!
Doamne!
Ar fi trebuit să-l bat.
Ți-am zis să nu te bagi.
N-ai observat ce se întâmpla?
Doamne, ce încet la minte ești!
A zis că surorii mele îi place de tine.
Cum să gândesc limpede?
Doamne!
Ce s-a întâmplat? V-ați bătut?
Gyu-min a înșelat-o.
Și?
Înainte de asta, Jun-hui, de ce ai...
Mamă.
Gyu-min tot venea și mă necăjea.
L-am pus pe Jun-hui să facă pe iubitul
ca să scap de el.
- Ai zis că îți place de el. - N-am vorbit serios.
Trebuia s-o zic ca să-l fac să plece.
Chiar trebuie să explic?
Păi nu mi-a venit să-mi cred urechilor.
Știi ce tare m-a surprins?
Ajunge, n-o certa.
Nu e vina ei.
În orice caz, mulțumim, Jun-hui.
Nicio problemă. Scuze că am făcut scandal.
N-ar trebui să-ți ceri scuze.
Noi ar trebui să-ți cerem iertare.
E jenant, Jin-a.
Nu știi să nu te încurci cu bărbați care înșală?
- Ar trebui să nu mai ieși cu nimeni. - Liniște.
- Mâncați și voi ceva. - E în regulă.
Vin altă dată.
Vino încoace.
Spune-mi adevărul.
E adevărată partea cu Gyu-min.
Dar cea despre Jun-hui nu e, nu?
- Mamă, te rog! - Doamne!
Nu ți-e jenă să-l vezi pe Jun-hui?
E prietenul fratelui tău. Ce-o să creadă despre tine?
O să creadă că nu ești în stare să faci o relație să meargă.
Dar Seung-ho?
Probabil că îi e rușine că și-a implicat prietenul.
Ce-i cu tine de ajungi mereu să ieși cu ratați?
Voi de ce ați făcut ceva ce eu nu v-am cerut să faceți?
De ce l-ați invitat la masă?
M-ați mărita cu primul venit.
Credeți că mariajul e o glumă?
Îndrăznești să ridici tonul?
Uite ce e.
Dacă te-ai fi purtat bine cu el, Gyu-min nu te-ar fi înșelat.
Ți-am zis de nenumărate ori.
Mamă!
Doamne!
Ești singura nemăritată.
Fiicele prietenelor mele s-au măritat
fără probleme și s-au așezat la casa lor când trebuia.
Tu ce problemă ai? De ce nu ești la casa ta la vârsta asta?
Problema e că nu sunt ca ele.
Poate că mamele lor sunt mai drăguțe.
Nu ți-ar fi rușine!
Lasă-mă.
Am venit să-ți fur berea. M-ai prins cu mâța-n sac.
Pari supărat.
Te-ai bătut cu cineva?
Sunt cam obosit.
Așa ai făcut.
Mă bucur că n-ai luat bătaie.
L-ai cotonogit?
Mă duc să mă spăl.
Vrei o bere?
Nu, mulțumesc.
Chiar s-a bătut.
Nu-mi pasă dacă se mărită
sau dacă moare fată bătrână.
Nu vorbeam prostii.
Am cicălit-o fiindcă eram îngrijorată.
- De ce nu înțelege... - Culcă-te.
Nu pot să dorm, fierb de nervi.
Lui Jin-a îi e mai greu.
Nici tu n-ai făcut ce trebuia.
N-ai fost niciodată tenace.
De asta n-ai avut nicio șansă să devii director.
Acum de ce aduci vorba de asta?
De ce să nu?
Dacă ți-ai fi păstrat slujba și nu te-ai fi pensionat,
Jin-a n-ar fi trecut prin asta.
Asta s-a întâmplat fiindcă ne privește de sus.
Îmi cer scuze.
N-ai de ce.
Nu v-ați bătut, nu?
A vrut să dea în Jun-hui.
L-a lovit?
Am zis că a încercat.
Ar fi trebuit să alegi pe altul să facă pe iubitul tău.
Pe Gyu-min l-a enervat rău că e amicul meu.
Ești proastă?
Ați mai vorbit și despre altceva?
Despre ce? I-am zis să dispară înainte să-l omorâm.
Ce-a fost în capul tău?
Am fost certată destul.
Nu mai începe și tu.
Salut!
Ce cauți aici la ora asta?
Am venit fiindcă am adulmecat băutura.
- Bravo. - Desigur.
- Stai, de ce... - Ce?
Ai venit aici fiindcă n-am răspuns la ușă.
Da, am sunat, dar nu erai acasă.
Știam că o să fii aici.
Am venit să mai fur bere. Hai.
Unde e Jun-hui?
A fost pe aici, dar a plecat repede.
Mă săturasem să beau singură. M-ai salvat.
Unde s-a dus Jun-hui?
Nu știu.
Cred că s-a certat cu cineva.
Era bosumflat tot.
Nu mi-a răspuns la întrebări
și n-a vrut să bea.
Pare dur, însă are o inimă fragilă.
Sunt sigură că e tare furios și nervos.
Probabil că de asta a ieșit.
Sincer, mi se face milă de el ori de câte ori se supără.
Nu are nici tată, nici un frate
căruia să i se destăinuie.
Și nu e ca și când ar avea o mamă care să-i țină partea mereu.
Nu mă are decât pe mine, dar eu nu pot face prea multe.
Așa că încerc să nu-l cicălesc prea mult.
N-ai venit să bei, așa-i?
Poftim? De ce? Beau. Noroc.
Nu mă prostești tu pe mine.
Scuipă tot în secunda asta!
Nu se petrece nimic, Înălțimea Ta.
Noroc.
Ar trebui să dormi aici.
- Bine. - Chiar atât de mult mă placi?
Firește.
Mai trăiești.
Doamne.
Ce e?
Glumeam. Ce ești așa sensibil?
Doriți să încercați?
E noul nostru produs.
Ai venit devreme la muncă.
Mult prea devreme.
În legătură cu aseară...
Mulțumesc.
Mă mir.
Credeam că o să te superi că m-am băgat.
Poftim?
O să întârzii. Du-te.
Salut, încercați.
Ce vrei să spui? Vorbești fără noimă.
Nu-mi răspunzi la întrebări. Parcă aș vorbi cu un perete.
La ce te-ai referit atunci când ai spus
că ai crezut că voi fi supărată pe tine?
Păi că ți-am distrus șansa de a te împăca cu el.
Părea cumva că vreau să ne împăcăm?
Atunci, de ce te-ai îmbrăcat așa și l-ai invitat la masă?
În regulă.
Înțeleg de ce ținuta mea te-a făcut să înțelegi greșit situația.
- Însă am făcut-o cu un motiv... - Bineînțeles.
Nu eu l-am invitat.
Ți se pare că ar fi avut logică?
- De ce l-aș fi invitat? - Nu contează.
N-ar fi venit
dacă te-ai fi făcut înțeleasă.
E la mintea cocoșului.
Am terminat?
O să plec.
Doamne.
Domnișoară Yoon, vino.
Ce s-a întâmplat în Gasan?
Ce ai făcut de ne-a trimis înștiințare că ne dă în judecată?
Știi ce mi-a făcut domnul Nam?
Cum ai greșit în halul ăsta?
Ce Dumnezeu i-ai făcut
patronului francizei de se ia în coarne cu sediul central?
Nu sta acolo ca momâia. Du-te și rezolvă.
Dacă n-o rezolvi, vom fi toți concediați
din cauza ta, înțelegi?
- Pot să intru? - Da.
Poți intra primul.
- Ia loc. - Bine.
- Ți-a mers bine? - Da.
N-am avut de ales.
Sediul central ar fi trebuit să ne dea indemnizații.
Dar nu vor decât să ne jefuiască.
Ne pun să luăm ingrediente scumpe.
N-are sens, după regulile bunului simț.
Al naibii bun simț!
Scuze. Sunt foarte supărată.
Așadar,
din moment ce ne-ai trimis înștiințarea,
bănuiesc că ești dispus să lupți.
Chiar și creaturile plăpânde ripostează câteodată.
Nu-i mai pot lăsa să profite de mine.
Firește.
- Nici n-ar trebui. - Exact.
Ar trebui să le dai o lecție.
Să lupți până la capăt.
Dacă doar te prefaci, nu vei câștiga nimic
și va fi umilitor, corect?
Lucrezi la sediul central. Nu ar trebui să spui asta.
În curând îmi voi da demisia.
Nu mai suport.
M-am săturat să fiu mediator
între sediul central și patronii de francize.
S-ar putea să ajungi la tribunal.
Voi depune mărturie pentru tine dacă ai nevoie.
Chiar îți vei da demisia?
Și apoi ce-o să faci?
Nu ți-am zis?
Tata s-a pensionat de curând și nu face nimic.
O să stau cu el.
Vrei să ni te alături?
Tot ce ai făcut a fost să-l iei de guler. Nu-mi vine să cred că ești bolnav.
Ridică-te.
- Haide. - Doare.
Doamne!
Lasă-mă să văd.
Aoleu!
Să ții minte că de acum ești bătrân, bine?
Ar fi trebuit să te gândești înainte să sari pe el.
O să te simți mai bine
după ce iei pastilele și te odihnești.
Dar înainte trebuie să mănânci ceva.
Altfel o să-ți revii greu. Nu te culca, stai în fund.
O să-ți fac ceva de mâncare.
Să mănânc niște păsat?
Te porți de parcă ai fi făcut ceva măreț.
- Hyeon-jeong. - Poftiți.
- Ai verificat condimentele? - Da, le-am verificat.
- Bună. - Bună ziua, ce doriți să comandați?
Sunt de la sediul central.
- Mă numesc Kang Se-yeong. - Înțeleg.
Sunteți proprietara, nu?
Într-adevăr. Ce vă aduce pe aici?
Nimic special. Eram în zonă, m-am gândit să trec și să salut.
Am auzit că sunteți prietena lui Jin-a.
- Așa este. - Am auzit multe despre dumneavoastră.
Înțeleg.
Sunteți și sora domnului Seo Jun-hui, corect?
Da.
L-am cunoscut prin intermediul domnișoarei Yoon.
- Înțeleg. - Da.
Dacă sunteți aici,
ce-ar fi să gustați cafeaua, să vedeți dacă e bună?
Aveți simțul umorului.
Ar fi grozav,
însă va trebui s-o plătesc.
De fapt, va trebui să o gustați altă dată.
Vei returna toată furnitura închiriată de la sediul central
și vei vinde restul, nu?
Voi suna firma de mutări...
Haide, de ce grăbești lucrurile așa?
Trebuie să închizi cât de repede posibil, ca să nu pierzi bani.
Fac asta pentru tine.
Dar nu ți-am cerut-o.
Mulțumesc că îmi porți de grijă,
dar nu mai bine discutăm mai întâi?
Nu crezi că o iei prea în extrem?
Probabil fiindcă mi-e greu.
De ce trebuie ca viața să fie așa de complicată?
Încetează. Încă ești foarte tânără.
Nu vorbi așa.
Nu presupune că viața mea e ușoară doar fiindcă sunt tânără.
Am fost trădată și rănită.
Când voi găsi alinare în ceva,
o să mă pun pe picioare.
Dar odată și-odată iar mă voi scufunda în disperare.
În ciuda acestui lucru, tot încerc să găsesc o rază de speranță.
Toți trăiesc așa.
Sunt convinsă că toți simțim la fel.
Știu. Toți ne străduim să ne descurcăm.
Fruntea sus.
- Și tu la fel. - În regulă.
Iar lucrezi toată noaptea?
De când muncești așa mult?
Mereu am muncit mult.
- Salut. - Salut.
Azi vă lipsește o colegă.
Domnișoara Yoon e la o cafenea...
Deseară are întâlnire.
- Aha. - Imposibil.
Am văzut-o cu prietenul ei.
Am trecut mai devreme pe la cafeneaua surorii tale.
Înțeleg.
Deci o colegă e la întâlnire. Voi încotro mergeți acum?
Ne ducem acasă.
Eu încă nu m-am hotărât.
Bănuiesc că ai planuri.
Îmi voi face planuri.
Jun-hui, când mă duci într-un club la modă?
Hai să mergem acum.
Ai zis că ai treabă...
Probabil că te refereai la faptul că vei petrece toată noaptea.
- Mă duc să-mi iau geanta. - Și eu.
Chiar mergem în club?
Nu sunt îmbrăcată cum trebuie, am nevoie de ceva mai stilat.
Zici că ești petrecăreață.
Bo-ra, probabil că nu vrei să vii, nu?
Ar trebui să vii cu noi. Hai să îi privim distrându-se.
Sigur, hai că vin.
Ce spui acolo?
Jin-a iese cu cineva? Nu mai spune tâmpenii.
Până și eu i-am văzut împreună de câteva ori, cum să nu știi?
Ar fi imposibil să nu știu că iese cu cineva.
Dar nu știu de niciun tip, ceea ce înseamnă că te înșeli.
Probabil că se ascunde și de tine.
Ia vezi!
Vezi tu, l-am văzut la ea acasă.
De față cu părinții ei,
a zis că îi place de el.
Dar știi ce e și mai amuzant?
Că e amicul lui Seung-ho.
E amicul fratelui ei.
Vorbești de băiatul care a luat-o de la muncă?
Deci și tu îl cunoști. De ce te prefaci că nu-l cunoști?
Doamne, îmi dai dureri de cap. Idiotule!
Tocmai ți-am zis că eram cu el. De unde știai că vom fi aici?
E singurul loc din zonă în care ai veni.
Corect.
- Gyeong-seon. - Da?
Ar trebui să pleci.
Trebuie s-o spun, ești foarte agresivă azi.
Te-ai certat cu cineva?
Zilele astea mă calcă mulți pe nervi.
Cred că ți-e greu.
Apropo, Gyu-min e tare prost.
Crede că ieși cu Jun-hui.
De ce nu mi-ai zis că l-a văzut la tine?
Urma să-ți zic mai încolo.
Și faptul că am vorbit de asta m-a enervat și m-a agasat.
Știi cum e
când nu vrei nici să vorbești despre cineva.
De asta nu ți-am zis.
Știu. Înțeleg ce încerci să-mi spui.
Dar chiar vei putea să te descurci cu el?
Dacă nu pot, ar trebui să mor.
Pari foarte hotărâtă, am încredere în tine.
Sper c-o să încheiați cu bine.
YE-EUN
Domnișoară Yoon, vino și tu.
Mulțumesc.
Hei, Lee Gyu-min!
Unde spuneai că te duci? La mine acasă?
Cred că ai înnebunit.
Nu sunt nebun, trebuie să-mi refac reputația.
M-ai făcut să par un ticălos și nu e corect!
Trebuie să le spun părinților tăi că și tu m-ai înșelat.
O să-i fac să-mi ceară scuze!
- Hei! - Și pe ticălosul ăla!
Amicul lui Seung-ho sau cine-o fi.
O să-l fac să-mi ceară scuze în genunchi!
Mereu ai fost așa nebun?
- Tu vor... - Mereu ai fost așa jalnic?
Tu vorbești. Ce te ții așa mândră?
Ai fost la o școală mai bună sau familia ta e mai bogată?
Nu-mi vine să cred că mă obligi să fac una ca asta.
I-am zis domnișoarei Yoon să vină, dar n-a dat niciun semn.
Las-o în pace.
Am zis că mor.
- Ți-am zis s-o faci. - Crezi că glumesc?
Da.
Ești incredibilă. Chiar așa de mult mă urăști acum?
Vrei să mor?
Chiar ai încetat orice relație cu mine?
De câte ori ai nevoie să-ți repet?
E din cauza gunoiului ăluia, nu-i așa?
Nu-l mai face în toate felurile.
Nu merită să fie tratat așa.
Nu e din cauza altcuiva.
Pur și simplu mă urăsc pe mine că am fost proastă și te-am iubit.
Chiar mă urăsc pentru asta și gata.
Gyu-min.
Hai să nu ne urâm reciproc
și hai să ne vedem fiecare de viața lui.
Adio.
Nu voi renunța niciodată la tine!
O să te fac să mă iubești din nou!
Ce-i asta?
Stai, ce făceai?
Sunt pași la modă?
Credeam că dansai. Când le-ai făcut?
Tu erai ocupată să dansezi.
Nu prea voiai să mergi, dar te-ai distrat mult.
Știu.
Am tendința să dau totul în situația dată.
Bună dimineața.
- Domnișoară Yoon, ți-am dat mesaj. - Salut.
Cum a mers discuția cu prietenul tău?
- De unde știi ce am făcut? - Poftim?
Nu contează.
Ceea ce contează e dacă vă împăcați.
A mers bine?
Se poate spune și așa.
Nu-i de mirare.
Voiam să-ți mai dau un mesaj, dar amicul tău m-a oprit.
Da, domnule Jo.
Eram îngrijorat pentru cafeneaua din Gasan,
dar cred că Jin-a a rezolvat-o.
Da, probabil că patronul a făcut asta
ca să ne atragă atenția.
Nu putem s-o lăsăm așa.
Probabil că încă e foarte nemulțumit.
Dar ceilalți s-ar putea să facă la fel dacă suntem indulgenți.
Ar trebui să-l dăm ca exemplu.
Asta nu e ceva ușor de realizat, zilele astea.
Aveți dreptate, domnule.
Ar trebui să ne concentrăm să ținem cafeneaua deschisă.
Ar trebui să readucem lucrurile pe făgaș
dându-i cafeneaua lui Jin-a.
Cred că e cel mai bun lucru pe care-l putem face pentru companie și cafenea.
Ați mâncat de prânz?
- Domnișoară Yoon. - Da, domnule.
În legătură cu ce s-a întâmplat la deschidere...
Tu trebuia să plătești.
O să rezolv în curând.
Nu, e în regulă.
Mi s-a părut că e prea aspru
să oblig un angajat să plătească tot.
Așadar, compania va acoperi costurile.
Deja am stabilit asta, să ții minte.
Domnule Nam, respectele mele fiindcă vă pasă de angajați.
E o nimica toată.
Ce faci?
Fii recunoscătoare.
- Păi... - Nu e nevoie, e în regulă.
Mulțumesc, domnule Nam.
Tu m-ai acoperit, așa-i?
În privința cheltuielilor...
Nu am puterea să fac asta.
Am urmat regulile companiei.
Haide, nu m-am născut ieri.
Măcar atât știu și eu.
Îți sugerez să te întorci la biroul tău
înainte să înceapă bârfa.
Mulțumesc că mă ajuți mereu.
Nu te ajut numai pe tine.
Bănuiesc că nu mai lucrezi la birou.
Da, voi lucra în cafenea.
Cafeneaua ta va fi gestionată de o fată pe nume Kang Se-yeong...
Știu cine e.
Era aici ieri când a dat buzna Gyu-min.
Ce rapidă e!
- Cum adică? - Nimic.
E bună la ceea ce face, nu-ți va crea probleme la muncă.
Asta înseamnă că trebuie să am grijă la altele?
Zic, doar.
Ești geloasă că s-ar putea să devin mai bună prietenă cu ea?
Nu-i adevărat, Înălțimea Ta.
Mi-e foame. Hai să mâncăm, fac eu cinste.
Data viitoare. Azi e aniversarea morții mamei mele.
Azi era? Am uitat complet.
E în regulă, hai să mergem împreună la aprozar.
- Mă duc să-mi iau geanta. - Bine.
Ce zboară timpul!
Au trecut deja zece ani.
Exact.
A murit după examenul de admitere al lui Jun-hui.
A fost tare frig în ziua aia.
Știu, așa a fost.
Tatăl tău a dat vreun semn?
Mă tem că s-ar putea să sune
și să întrebe dacă se poate întoarce la noi.
Pari tare încăpățânată câteodată.
Așa am supraviețuit până acum.
N-a fost ușor să cresc cu Jun-hui fără părinți.
Când o să ajung în Rai și o să mă văd cu mama,
o să-i zic să mă plătească sănătos
fiindcă i-am crescut așa bine fiul.
Nu merit și eu măcar atât?
Firește că meriți. L-ai crescut foarte bine.
Nu știu cu cine se va însura,
dar voi fi o cumnată dată naibii.
N-o las să-l aibă la degetul mic.
Îi arăt de la început cine-i șefa.
Deja mi-e milă de viitoarea lui soție.
Va fi amuzant. Trebuie doar să privești de pe margine.
Exact.
Ai terminat-o de tot cu Gyu-min?
Să nu vorbim despre el.
- Să te mai întreb ceva. - Ce?
Cât de prost trebuie să fie
ca să creadă că ești cu Jun-hui?
A fost hilar.
Nu-i amuzant?
- Știu. - Ceafă de porc la doar 1,000 de woni.
Ceafă de porc la doar 1,000 de woni.
Încă e ora de vârf,
s-ar putea să nu găsim taxi.
O să vină Jun-hui.
Vrei să stai în față?
Nu, mă duc pe jos de aici.
Stai în apropiere, te lăsăm noi.
Du-te și gătește.
Duc eu căruciorul înapoi.
Stai!
Pramatia aia!
Ascultă, puteai să te oferi s-o ducem acasă.
- Deja refuzase. - Ticălosule!
Încă ești supărat pentru ce s-a întâmplat?
Ce e? De ce ai fața aia lungă?
N-am nimic.
A venit Jin-a la tine la cafenea?
Da.
O perioadă va lucra la o cafenea.
Sediul central încercase s-o închidă.
Pun pariu că ea și-a zis c-ar fi păcat. Îi stă în fire.
Nu mă miră că n-a putut s-o încheie ușor cu Gyu-min.
Am auzit că ai fost pe la ea. De ce nu mi-ai zis și mie?
N-am avut ocazia.
Ea ți-a zis?
Nu, Gyu-min a venit să mă vadă.
Era vraiște.
A venit să te vadă? Când?
Ieri.
Era și o angajată de la sediul central acolo. Cum o chema?
Așa, Kang Se-yeong.
Vorbeam cu ea când a venit.
Jin-a a venit imediat.
Probabil că s-au certat groaznic. Jin-a era furioasă.
Mă îngrijorează.
Mi-aș dori să fi fost vecină cu Jin-a.
Mai știi când ai venit acasă supărat și apoi ai ieșit?
M-am dus la tine să fur o bere.
Era cineva la ușă, am răspuns. Era Jin-a.
A venit la mine?
Nu m-a găsit și s-a gândit că sunt cu tine.
Fă dreapta!
Da, chiar...
Unde ți-e capul?
Am ajuns acasă.
Salut.
De unde ai luat fructele?
Mi le-a dat Gyeong-seon.
Am fost la cumpărături,
fiindcă azi e parastasul mamei ei.
- Astea sunt pentru tine. - Doamne.
De asta mă gândesc la ea ca la propria mea fiică.
- Stai un pic lângă mine. - De ce?
Ia loc.
L-ai uitat complet pe Gyu-min?
- Mamă. - Uite ce e.
Știu că e numai vina lui Gyu-min. N-ar fi trebuit să facă asta, dar...
De ce nu uiți odată de el?
Din cauza educației lui? Sau a familiei de renume?
Drept cine mă iei?
Spun că pe viitor ar trebui să ieși cu cineva mai bun decât el.
Nu lăsa lucrurile superficiale să-ți ia ochii.
Asta nu se va întâmpla.
Ai promis. Să te ții de cuvânt.
Oare ce părere ar fi avut despre noi?
Ar fi fost mândră de tine
și sunt convins că i s-ar părea că sunt mult prea chipeș.
Lui Jin-a îi place asta foarte mult.
Ar fi trebuit s-o invit.
S-ar putea să creadă lumea că e fiica ta.
Câteodată mi se pare că e fiica mea, ba chiar și mama mea.
Când tata s-a recăsătorit
și am rămas singuri, pe cine crezi că m-am bazat?
Nu mă puteam baza pe frățiorul meu.
Jin-a e cea care a fost mereu lângă mine.
Nici măcar o soră adevărată n-ar face atâtea.
Mai am doar două țeluri în viață. Ghici care.
Unul trebuie să aibă legătură cu mine, oricare ar fi.
Nu știu despre celălalt.
Ca Jin-a să se mărite cu un băiat bun.
Mi se face dor de ea și numai când vorbim de ea.
Hai să vedem ce face.
Alo?
Ce mai faci?
Uiți trecutul? Îți ștergi memoria?
Ce? Le arunci pe toate?
Iar irosești bani. Ești ridicolă.
Ascultă.
Hainele n-au greșit cu nimic.
În regulă.
Bine.
Ce...
Ce cauți aici?
Ai trecut pe la mine.
De ce ai venit?
Asta e tot ce ți-a zis Gyeong-seon?
Ar fi trebuit să-ți zică totul. De ce a omis unele lucruri?
M-am dus la ea, dar nu era acolo.
Așa că am căutat-o la tine și era acolo.
Chiar pe ea o căutai?
Păi ce altceva?
Ai venit să mă vezi pe mine?
Adică...
Bine.
Venisem pentru tine.
Voiam să-mi cer scuze și să-ți mulțumesc.
Însă tu tot spuneai că am greșit.
Mă bucur că n-am vorbit cu tine în ziua aia.
Ar fi fost umilitor să aud astea în prezența lui Gyeong-seon.
Ce e așa umilitor? Tot ce am zis e adevărat.
De ce ai venit aici, ca să începi să mă calci pe nervi?
- Par vreo bleagă? - Asta era.
De ce ai fost bleagă cu el și l-ai lăsat să te trateze în felul ăla?
De ce...
De ce permiți să fii tratată așa?
Nu am fost bleagă.
Doamne, mă faci să râd! Ești ridicol.
Nu râzi. Ce e așa de ridicol?
Bine. Să zicem că ai dreptate.
Nu mai ai nimic de zis, da?
Ba da.
Ce-i cu umbrela?
Am adus-o fiindcă s-ar putea să plouă. De ce întrebi?
Credeam că arunci lucrurile ca s-o iei de la capăt.
Face parte dintre ele?
- Dă-mi-o mie, o arunc eu. - Nu. Am luat-o înapoi de la...
Ai luat-o înapoi?
- Chiar îți place umbrela. - Vai,
- ...pramatie... - Hei!
- Atunci păstrează-o. - Vino încoace.
Nu mă mai necăji.
Pușlama ce ești!
Ești supărată pe mine?
Trebuie să pleci?
Păi unde să mai mergem?
La ce te-ai gândit acum?
La nimic.
Ce?
Nu contează.
Hai să ne distrăm.
Bine.
- Vrei să mănânci ceva? - Nu.
De ce nu? Să bem o cola.
Îmi pare rău că te pun să plătești. Nu mi-am luat portofelul.
Deci nu poți ajunge acasă fără mine.
Vai, iar m-ai prins!
O să profit de asta.
Îți iau eu cola.
Atunci îmi iei și niște popcorn?
- E paharul meu. - Ce?
Ai dreptate.
Mulțumim de vizită.
Mulțumim.
A fost un film bun.
Tu nu te-ai uitat la film.
Am văzut același lucru?
Nu.
Nu ți-e foame?
Ba da.
Atunci spune: „Te rog, ia-mi ceva gustos.”
Vrei să mori?
Dă-o încoace.
Îmi iei ceva de mâncare?
O să-mi iei?
Le-a desenat foarte bine.
N-ai voie să complimentezi desenele altora în fața mea.
Îmi pare rău, n-am știut.
Hai mai bine să-ți arăt ce pot.
E prea în stilul lui Rodin?
Modelul nu prea e...
Când termini?
E tare greu.
Subiectul n-are nimic deosebit.
N-am pe ce să pun emfază.
Atunci nu mă desena.
- Am terminat. - Dă-mi să văd.
Plătește-mă.
Ți-am zis că n-am bani.
Nu trebuie să fie bani.
Atunci?
Chiar n-am nimic la mine.
- Am ceva. - Ce?
Frumusețea mea?
Doamne! Poftim.
Să vedem.
Așa arăt eu?
Arăți exact așa.
E practic o fotografie.
Așa arată corpul meu?
Da, ești foarte micuță.
Haide!
E exagerat.
Așa arăți. Ești micuță și dulce.
Ba nu sunt dulce.
Ai uitat câți ani am?
Unii tot te consideră dulce, indiferent de vârsta pe care o ai.
În fine, ai și tu dreptatea ta.
Dar tot sunt prea bătrână ca să mi se spună că sunt dulce.
Dar lumea îmi spunea des așa
când aveam 20 de ani.
Te știam și atunci.
Nu erai chiar așa de dulce.
Ai dreptate. Îmi cunoști trecutul.
Atunci uită ce am zis.
Acum că mă gândesc, erai dulce.
Da, erai dulce.
Semănai cu actrița aia...
Promit că o să-ți dau înapoi înzecit
pentru tot ce mi-ai cumpărat azi.
Pregătește-te.
O să-ți iau totul.
Să nu-mi iei hainele.
Ce minte perversă ai!
Glumeam doar.
Dacă scăpai de trecut,
înseamnă că te-ai gândit la mine ca la cineva din trecutul tău?
Cum adică?
De ce încercai să arunci umbrela odată cu restul de lucruri?
Ce tot spui acolo?
Am luat-o cu mine fără să mă gândesc.
Nu asta ai zis mai devreme.
Urma să o folosesc în caz de ploaie
sau nu, dacă nu ploua.
Pentru asta există umbrelele. Trebuie să însemne ceva anume?
Nu neapărat.
Numai să n-o arunci.
N-am zis niciodată asta.
Și dacă o arunci?
Nu o voi arunca niciodată.
De ce „niciodată”?
Faci din țânțar armăsar.
Ce vrei?
Pune-o bine.
Bine.
Ar trebui să plec.
Ce o să faci?
Poftim?
O să te culci?
Nu imediat.
De ce? Dar tu?
Ce ar trebui să fac?
Nu știu. Ce vrei să faci?
Vrei s-o facem împreună?
Vai de mine!
- Vai, nu! - Nu!
Unde ar trebui să mă duc? E bine așa?
- Rămâi acolo. - Bine.
Mă duc eu, tu rămâi acolo.
Da.
Vai, nu!
Urmează-mă.
Mă duc. Așteaptă-mă.
Îți arăt imediat ce am.
Vii?
Haide.
Mă urmezi, da?
Câtă vreme o să lucrezi în Gasan?
Încă nu s-a decis. Să ai grijă de cafenelele mele.
Îți fac cinste când mă întorc.
Abia aștept. Acum trebuie să plec.
Bine, o zi bună!
Bo-ra, ți-am desemnat doar două cafenele,
care sunt lângă cele de care te ocupi.
Ar trebui să fiu recunoscătoare?
De ce te porți așa?
Nu e ca și când Jin-a ar fi avut de ales.
Așa, și? E ceva de știut despre cafeneaua din Suseo?
Patronul are vreo cerință sau vreo preferință anume?
De ce o întrebi pe ea? Întreabă-l direct pe patron.
Trebuie să recunosc că Bo-ra e deșteaptă.
Trebuie să-mi faci cinste.
Bineînțeles.
Ea ar trebui să-ți facă ție cinste.
E încântată să ia localul din Suseo.
E grozav dacă va face treabă bună.
Evident, n-are legătură cu slujba.
Încearcă să înfiripeze o relație cu domnul Seo.
De ce nu vrei să meargă bine între ei?
N-am nimic împotrivă...
Dar tu cum te-ai simți dacă ea ar ieși cu fratele tău?
- Cu fratele meu? - Da.
Ce prostie mai e și asta?
Vezi? Domnul Seo e amicul fratelui tău,
nu ți se pare că ți-e ca un frate?
Așa e,
însă fratele meu e fratele meu,
pe când amicul fratelui meu nu e fratele meu cu adevărat.
E altceva.
Acum ce fel de cafea avem?
Pe mai târziu.
E delicioasă. E chiar bună.
Da? Nu prea i-am dat atenție când am preparat-o.
Și e așa de bună?
Se vede că ești expertă.
Într-adevăr.
Cine naiba a făcut asta?
Stai.
Scenele de acțiune în care personajele se luptă sau distrug tot
nu mai sunt de ajuns.
Ce-ar fi să încercăm ceva diferit?
De exemplu, arbalete sau ciocane...
Arbalete și ciocane? Sunt clasice.
Nu asta zicea Jun-hui acum ceva vreme?
Ba da, oarecum.
Hei.
Ți-e rău?
Nu știu de ce, dar sunt amețit și mă doare capul cumplit.
Nu sunt în apele mele.
Uite, ar trebui să iei asta.
Mulțumesc.
Ar trebui să te duci la doctor.
Așa ar trebui. Mă întorc repede, atunci.
Ei bine...
N-a zis că e bolnav acum câteva secunde?
Ba da.
Aș fi putut lua un taxi.
Nu ai treabă la serviciu?
Nu-ți face griji, am plecat după ședință, deci e în regulă.
Sunt priceput, să știi.
Compania nu funcționează fără mine.
Da? Nu știam.
Nu știai?
Nu știi să zărești un bărbat capabil.
Nu te consider bărbat.
Ziceam și eu, așa.
Nu era cazul s-o subliniezi.
Nu asta încercam să fac.
Ești bărbat. Ești, nu?
Ce vrei să zici?
La ce oră termini?
Adică mai încolo?
Oficial, încep de mâine încolo.
Pot pleca oricând. De ce mă întrebi?
Vin să te iau.
Serios? Nu te deranja.
Chiar vii să mă iei?
Vai de mine!
Va trebui să deschizi mai devreme de mâine încolo,
să nu bei și să te culci devreme.
Voi comanda eu stocul de care ai nevoie.
Parcă tu ai fi patroana cafenelei.
N-are nimic dacă trudești pentru mine?
Nu-ți permiți să-ți faci griji.
O să ne descurcăm. Hai!
Da, o să ne descurcăm.
Pari tare veselă azi.
Da? Serios?
Parcă ai fi altcineva.
Datorită băiatului de afară?
Trebuie să plec. Ne vedem mâine!
Jin-a, mă întrebam...
dacă...
„Dacă”?
Dacă te rog...
Ce să mă rogi?
Adică...
Mă întrebam doar...
Dacă te rog...
să îmi faci mâine cinste cu masa?
Eu mereu te scot la masă.
Da, fac eu cinste. Poți să mănânci ca porcul.
Ești sigură?
Firește.
Bine, atunci.
Am ajuns deja.
Într-adevăr.
M-am simțit bine azi.
Puteam să te fac să te simți și mai bine.
Nu e ca și când nu ne mai vedem.
Nu-i așa?
- Ar trebui să intru. - Sigur.
Pa.
- Poftiți, domnișoară Lee. - Mulțumesc.
E plin și când nu e oră de vârf.
Cred că tu și patronul vă potriviți.
Sună straniu.
Zic doar că v-ați cunoscut în momentul perfect.
Și relațiile depind de sincronizare.
Dar bărbații mereu o fac lată,
fiindcă sunt pe altă lume.
Ai dreptate.
Foarte adevărat.
Dar dacă ratăm mereu momentul?
Să așteptăm până se întâmplă?
Ori îmbătrânești și mori singură, ori mori de nervi.
Nu merge să aștepți până pare totul sigur.
De ce? Chiar dacă știi că vă plăceți reciproc?
Faptul că știi e una, dar dacă ești așa frustrată?
Să zicem că începe altul să se dea la tine.
Are ceva proaspăt. E un chip nou.
Te îndrăgostești de tipul nou.
- Sincronizarea înseamnă totul. - Da.
TĂIEȚEI
GIMBAP
BUDAE JJIGAE
TTEOKBOKKI
RAMYEON CU CHIFTELE DE OREZ
PIEPT DE PORC
PUI FRIPT
Sunt pregătit.
Grăbește-te și trage.
- Ce e? - Ce a tras?
E bine și așa.
- E antricot? - E bun și așa.
Bravo, domnule Park, bună treabă.
- Caracatiță. - Bravo.
- Nu, eu vreau carne. - Caracatița e grozavă.
- Eu trag la antricot. - E minunat.
- Ușurel. - Liniștește-te.
- Pas! Următorul! - La coadă, că e rândul meu.
Trebuie să stau aici?
La ce încearcă?
- Trage la antricot. - Antricot.
- Antricot? Haide! - Antricot.
- Nu se poate. - E imposibil să-l nimerești.
- Doamne! - Ai reușit!
- Doamne, nu-mi vine să cred!
Cum s-a întâmplat? Hai să mergem, băieți.
- Haide. - Mulțumesc în avans.
- Vrei să iei asta? - Nu, mulțumesc.
Am antricotul, da?
Domnule, chiar a tras în antricot.
Deseară trebuie să mă duc la birou.
Încă lucrezi?
În curând se termină cina cu colegii.
Cât mai stai la birou?
Încă am lucruri de terminat, o să mai dureze o vreme.
Cine îți tot dă mesaje?
Un amic, doar.
Proprietara din Suseo?
Sora lui Jun-hui?
Nu, e un alt amic.
Ai terminat, nu?
Mi-e foame. Hai să mâncăm ceva împreună.
Mi-ești datoare cu o masă.
Încă am puțin de lucru.
Ce trebuie să faci, în afară de raport?
Deja l-ai terminat.
Ce-i cu tine?
Nu vrei să-mi faci cinste.
Hai să mergem, fac cinste.
Poftim.
- Mersi. - Mulțumesc pentru masă.
Sunt sătul.
Să ieșim altă dată la băut.
Ce? Doar nu plătești tu băutura.
Nu asta e ideea.
De ce vrei să le faci azi pe toate?
Auzi,
ea nu e fata aia drăguță
- ...de la firma de cafea? - Unde?
Da, ea e.
Jin-a.
- Bună. - Bună.
- Unde mergeți? - La cină.
Ați ieșit la cină cu echipa.
Da, câțiva din echipa mea.
Voi unde mâncați?
- Undeva pe aici, cred. - Noi căutam un loc să mâncăm.
Dar voi probabil ați mâncat.
De fapt...
ne duceam să bem ceva.
Voi nu puteți veni,
fiindcă nu aveți ce mânca acolo.
Ce să facem?
Nu voiam neapărat să mâncăm.
Nu-i așa?
Multă lume crede asta despre mine,
dar nu e adevărat.
Am ieșit doar cu câțiva băieți.
Însă Jin-a are multă experiență.
Serios?
Care e genul tău?
Ce fel de bărbați îți plac?
Păi, știi tu.
Cineva cu care mă simt în largul meu.
Atunci probabil că nu-ți plac băieții răi.
- Jun-hui, ești eliminat. - Tu ești. Du-te acasă.
Jun-hui, tu ești băiat rău?
Nu, glumeau doar.
Glumeam pe naiba!
Bine, să zicem că nu e cazul.
Te refuză fetele la care te dai?
Nu, așa e? Asta înseamnă
că poți seduce orice fată îți place.
Tacă-ți fleanca!
Asta înseamnă că rata ta de succes e deplină.
Aș zice că e de 99%.
Ce vrea să însemne acel procent?
Înseamnă că există o fată pe care n-a reușit s-o cucerească.
Cine?
Cine e fata aceea?
Poftim?
Beți. Hai, pe gât!
Fata despre care vorbea Jun-hui... Știi cine e?
De unde să știu eu?
Probabil că e una mai tânără ca noi, nu?
Și noi suntem tinere.
Nu te plângeai că ți-e greu să te scoli
fiindcă acum ai îmbătrânit?
Asta fiindcă eram prea obosită.
Mă întreb ce fel de fată o fi.
Cum să nu cedeze farmecelor lui?
Apropo, de ce tot zâmbești?
Eu?
Nu zâmbesc.
În mod sigur iese cu cineva.
Dar nu au mers până la capăt.
E momentul perfect să acționez.
Trebuie s-o fac odată.
Să fiu mai îndrăzneață.
Dar ce te împiedică?
Trebuie să existe un motiv pentru care
un fante ca tine ezită să acționeze.
Sunt prudent, doar.
Ce? Adică nu ești sigur de ce simți?
Tocmai că nu.
Sunt sigur pe ce simt eu.
- Dar... - Fata nu e?
Încă n-am întrebat-o.
Și tu ai emoții?
De ce? Ți-e teamă că vei fi respins?
De asta am zis că sunt prudent.
Știe că ești așa de fraier?
Fraier? Ce tot spui acolo?
- Uită-te la tine. - Stai.
Probabil că îți place mult de ea. Pare tare disperat.
Încetează.
Hai să vorbim despre altceva.
În orice caz,
asta înseamnă că deocamdată nu e nimic sigur.
N-am dreptate?
Mă rog,
nu încă...
N-ai idee cât de importantă e sincronizarea într-o relație.
Acum avem o relație?
- Am zis că ești drăguță! - Ești nebun?
Sunt nebun după cineva.
Vrei să vii pe la mine?
Crezi că o să fie în regulă?
Nu comitem nicio crimă.
Trebuie să ai grijă cum te porți.
Altfel,
- ...vei fi bârfită. - Jin-a!
Jin-a a zis că vine, dar nu dau de ea.
- Tu nu refuzi lucrurile astea. - Doamne!
Dacă...
o să regret că te-am luat de mână în ziua aia
cândva în viitor?
De acum înainte nu te mai las singură.
Subtitrarea: Clara Lițescu