UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
Știe că ești așa de fraier?
Fraier? Ce tot spui acolo?
Stai.
Probabil că îți place mult de ea.
Pare tare disperat.
Încetează.
Hai să vorbim despre altceva.
În orice caz, asta înseamnă că deocamdată nu e nimic sigur.
N-am dreptate?
Mă rog,
nu încă...
De ce sughiți? Te-ai îmbătat deja?
Nu, încă nu.
Ciudat.
Noroc tuturor!
- Noroc! Încântat. - Noroc!
Și sughițul e contagios?
Ai zis că locuiești în Mok-dong, nu? Eu stau în Hwagok-dong, te duc eu.
Nu e nevoie.
Nu-ți face griji, nu ocolesc mult.
Bravo ție.
Ar trebui să-l rogi pe el să te ducă azi.
Eu mi-am lăsat ghiozdanul în birou.
Și eu la fel.
Te duci acasă, nu la școală. La ce ai nevoie de ghiozdan?
Îmi trebuie ceva din el.
Trebuie să mă ocup iar de el?
Tu unde stai, domnișoară Yoon?
În Bundang.
Atunci poți veni cu noi.
Te putem lăsa după ce-l ducem pe Seung-cheol.
Desigur.
Ah, am uitat.
M-a rugat sora mea să-ți dau ceva, e în mașină.
Ah, aia.
Mă întrebam când o pot lua, fiindcă nu prea mai vin la birou.
- Ar trebui s-o iei acum. - Da, ar trebui.
Exact.
Hai să mergem.
Doamne!
De ce mi-ai prins mâna?
Fiindcă era acolo.
De ce? Nu ți-a plăcut?
Nu e vorba de asta.
Și tu m-ai ținut de mână.
De ce m-ai luat tu prima?
Voiam să te iau eu primul.
Ar fi durat o veșnicie.
N-ai idee cât de importantă e sincronizarea într-o relație.
Acum avem o relație?
Ziceam și eu, așa.
De ce despici firul în patru?
Parcă te bucuri să mă vezi în încurcătură.
Tu m-ai pus prima în încurcătură.
Acum sunt fraierul care n-a făcut prima mișcare.
N-am avut inima s-o spun eu.
Mă bucur că ai zis-o tu.
Unde vrei să mergem?
Să bem o cafea undeva?
Stai de vorbă cu o expertă.
Asta așa e.
Hai să mergem la birou.
Dar s-ar putea să fie lume care lucrează târziu.
Nu și în biroul meu. Hai să mergem.
Bine.
Mai am treabă.
Eu am venit pentru altceva.
Am înțeles. O seară bună.
- Asemenea. - Mulțumesc.
Sunt aici, prietene.
De ce...
Ia stai, ce cauți aici?
De ce ai venit aici?
Am venit după ghiozdan, ca și tine.
De ce ți l-ai lăsat aici?
Sincer să fiu, mă gândeam că te simți singur.
Nu, ridică-te. Ridică-te și du-te acasă.
De ce? Vrei să faci ceva?
Fă-ți treaba.
- Trezește-mă când pleci. - Vai!
Stai.
Hei, n-ai auzit ceva?
N-am auzit. Nu e nimic.
- Nu ți-ar fi rușine... - Stai.
Doamne!
Auzi?
- Cine e fata despre care vorbeai? - Poftim?
Cine naiba te-ar putea face pe tine să te simiți atât de mic și disperat?
Cum o chema?
Corect, So-jeong.
Îți place mai mult ca So-jeong?
Ce tot vorbești? Doamne!
Te porți ciudat, frate.
Nu te mai preface că nu știi.
Pe vremea când erai în armată
erai sau nu mort după fata aia, So-jeong?
Du-te acasă.
Dar trebuie să recunosc
că So-jeong era tare frumoasă.
Te rog, taci odată!
Nu ți se pare că miroase a cafea?
Cred că ești beat.
Nu miroase a nicio cafea.
Stai. Sistemul de alarmă.
Lasă-l...
E închis.
Așa.
Domnule, un moment. Hei, vino încoace.
Haide.
Hai să mergem.
Să te ducem acasă.
Tu de ce nu vii?
Urcă, mai întâi.
Ți-am zis, mă duc undeva cu soră-mea.
- Mi-ai zis? - Da.
Nu-mi spune
că mă faci să plec ca să economisești banii de taxi.
Ia ăștia și du-te.
- Poftim. Puteți pleca, domnule. - Bine.
- Pa. - Te iubesc, frate.
Și eu te iubesc. Du-te.
Haide.
De ce nu mi-ai răspuns? M-ai îngrijorat.
- Jun-hui. - Da?
Mi-e tare teamă. Când vii?
Numără până la 100. Ba nu, până la zece. Vin imediat.
Ce rapid e!
Jin-a!
Nu e aici.
Jin-a!
Unde s-a dus?
Jin-a!
Doamne, pe bune?
Ce enervantă ești!
Mă prosteam și eu. Ce ești așa morocănos?
Nu sunt morocănos.
Ba da.
Nu primești cafea.
Nici nu voiam.
Bine, atunci.
S-ar putea ca mâine la prânz să ies cu Seung-cheol.
Vrei să vii și tu?
De ce ai lua prânzul cu el?
Ca să aflu de So-jeong.
E... N-a fost nimic serios.
Am zis să stai jos.
Chiar nu-i nimic.
Probabil că ești diferit fiindcă ai fost la arte plastice.
Erai prea afectat ca să fie o relație neserioasă.
Ce sensibil din partea ta!
Toată lumea are un trecut. În plus,
tu mi-ai zis
că oamenii o iau razna când se îndrăgostesc.
Trebuie să pună pasiune.
Altfel, e lipsă de respect față de celălalt.
Ai zis asta sau nu?
Ai memorat cuvânt cu cuvânt ce ți-am zis.
Firește, sunt un tip sensibil.
Vino încoace, să-ți arăt ceva.
Bună.
Ai ajuns deja acasă?
„Deja”?
Am ajuns și m-am spălat, ca să te sun.
Uite, m-am schimbat.
Berea mi se pare mai bună imediat după ce faci duș.
Ar fi trebuit să mă trezești.
Tu mereu te trezești când sună ceasul.
Am crezut că azi pleci târziu la muncă.
O să-ți iau mașina.
Să conduci cu grijă.
A uitat să pună alarma înainte să se culce?
Părea că a vorbit la telefon până târziu.
Cu cine? Crezi că era un băiat?
Cine știe?
Nu-ți băga nasul. Las-o în pace.
Mâncăm injeolmi la micul dejun?
De ce nu mâncăm supă?
Iar ai băut fără să-mi zici?
Nu.
Mă îndoiesc.
E pe jumătate vina ta
că Jin-a și Gyu-min s-au despărțit.
Ce e? Greșesc?
Poate că nu suntem avuți ca socrii.
Dar ar fi trebuit să le demonstrăm cumva
că nu pot să o considere pe Jin-a sub nivelul lui.
Am fost eu un om fără ocupație?
Am muncit mai mult de 30 de ani.
Nu asta fac tații?
Tatăl trebuie să aibă o slujbă bună
ca să le insufle copiilor încrederea că pot să facă orice.
Gândește-te cum îți petreci zilele în ultima vreme.
Doamne!
Doamne, în ce hal m-am săturat!
Bună.
Eu?
Plec acum. De ce?
Aproape ai ajuns aici?
Înțeleg. Nu, încă sunt acasă.
Tocmai coboram.
Bine, grozav.
Ar fi trebuit să suni înainte. Dacă ne ratam pe drum?
Aveai telefonul închis, nu te-am putut suna.
Am rămas fără baterie.
Aha.
În fine, tocmai ai ieșit din casă?
Desigur.
Ce-i așa amuzant...
M-ai privit de la bun început?
Nu chiar de la început.
După ce am închis, eram...
Te pricepi să dai în marșarier.
Erai așa nerăbdătoare să mă vezi?
- Descuie ușa. - E deja descuiată.
Cum poți să fii atât de simpatică?
Termină.
O să pot vedea asta din nou dacă te iau în fiecare zi?
Am zis să încetezi.
De ce? Ai fost tare dulce, să știi.
Serios?
Chiar m-ai crezut?
Dă-mi drumul.
Nu. Mi-a luat o veșnicie să te iau de mână.
În orice caz,
crezi că o să fie în regulă?
Trebuie să fie.
Nu ți-e teamă?
Nu comitem nicio crimă.
Nu-ți face griji deocamdată.
Putem rezolva când e cazul.
Ești de nădejde.
Ce-ți mai place de mine!
Domnule Kong, cafeneaua din Dangjin...
Fă-o cum trebuie.
Fiți fără grijă, vom face treabă bună.
Luați loc deocamdată.
Privind cafeneaua din Dangjin...
Directorul mallului, precum și patronul noii cafenele
sunt rudele domnului Nam.
Asta înseamnă că sunt rude și cu domnul Jo.
Trebuie să simtă că sunt tratați special.
Mă voi ocupa eu de ea.
EU NU MĂ DUC ACOLO!
Și aș dori să iau cu mine un administrator de-ai noștri.
Eu voi administra mai puține cafenele de săptămâna viitoare...
Dacă e așa, te poți ocupa de alte cafenele în timpul liber.
Da, domnule.
Luați-o ca pe o oportunitate.
Fiți mai deschiși la provocări.
Discutați și hotărâți-vă. Ye-eun, adu-mi rezultatul.
- Bine. - Dong-u.
Da, domnule.
De data asta mă voi abține.
Eu nu mă duc acolo.
Nici eu.
Ce se așteaptă să fac eu?
Are cineva timp săptămâna viitoare?
Eu n-am, dar nu m-aș duce nici dacă aș avea.
Mai ales cu domnul Kong? Niciodată.
Glumești? Crezi că pur și simplu poți sta pe tușă?
Trebuie să discutăm mai întâi.
Așa deschizi tu o discuție? Cine naiba te...
Ai înțeles rapid, fiindcă ești deșteaptă.
Cine naiba te crezi să spui că nu te duci?
Mai bine mi-aș da demisia. De asta nu mă duc.
Vai, ce să spun! E o amenințare?
Nu e nevoie să vă certați.
Mă duc eu, că sunt cea mai tânără.
Ți-am zis să nu fii supusă ca Jin-a.
Nu ți-o zic ca să te apăr.
Ci din cauză că cei din jurul tău vor fi numiți iresponsabili.
Scuze. Atunci voi fi directă.
Chiar nu vreau să mă duc cu domnul Kong.
E groaznic.
Nu ne-am văzut de mult.
- Salut. - Bună.
Iată că vine cea mai norocoasă persoană.
Poftim? De ce sunt eu norocoasa?
Domnișoară Yoon.
DELEGAȚIE LA DANGJIN
„Delegație la Dangjin.”
Știu că sunteți ocupate cu cafenelele mele.
M-aș fi dus eu, dacă nu lucram la cea din Gasan.
- Nu vreau să fiu o povară. - Nu.
Nu împovărezi pe nimeni.
Administrarea unei cafenele în plus pe zi nu e mare lucru.
Nu-i așa, Ye-eun?
Mă rog, da.
Serios? Atunci poate una dintre voi să-mi țină locul o zi și mă duc eu.
Tocmai ai zis că te duci tu.
- S-a stabilit. - Bine, mă duc eu.
Atunci, îți țin eu locul în Gasan.
Mulțumesc.
- Acum plec. - Bine.
Am o întâlnire. Baftă, Jin-a!
Te acoperim noi.
Îmi pare rău, n-ar trebui să-ți fac una ca asta.
De ce îți ceri scuze?
Delegația la Dangjin durează două zile.
Și trebuie să mergi cu domnul Kong.
- Poftim? - Îmi pare rău.
Delegație? Unde? Pot veni și eu?
Firește că nu. În plus, voi fi plecată timp de două zile.
Drăguț.
Adică, putem merge să vizităm orașul după ce-ți termini treaba.
Ar fi drăguț.
Cred că am luat-o razna.
De ce m-am legat la cap cu asta...
Deci nu te duci singură.
Te duci cu un bărbat?
Compania ta e incredibilă.
Cum să te trimită cu un bărbat?
Cine e tipul? Câți ani are?
Nu asta e problema.
Problema e că e foarte enervant.
Vorbești despre perversul ăla?
Ăla care a pus mâna pe angajate...
Nu, nu te duce.
Nici eu nu vreau să merg.
Dar m-am oferit voluntară.
Nu știam că trebuie să merg cu el. Nu mi-a zis nimeni.
Plănuiam să merg cu tine...
Deci, plănuiai să mergi cu mine.
Da, așa plănuiam.
Dar ce importanță are? Oricum nu se va întâmpla.
De ce spui asta? Putem merge împreună.
Credeai că te las singură cu obsedatul ăla?
Și cu slujba cum rămâne? Ție ți-e greu să-ți iei liber.
Dacă nu-mi dau liber, îmi dau demisia și gata.
Ești nebun.
Sunt nebun după cineva.
Mai târziu
o să îi fac o vizită lui Gyeong-seon după ce trec pe la o cafenea.
Nu prea ne-am mai văzut. Cred că e supărată.
Nu e supărată. Îi e dor de tine.
Bine, o să vin și eu.
Și tu?
Nu crezi că va fi ciudat să fim împreună în prezența ei?
Ne putem bucura de fior.
Să vedem cine se preface mai bine.
Doamne, e absurd!
Mai multe de făcut?
Poți pleca acasă primul. Eu trebuie să sun un furnizor.
Nu va dura mult.
Tu ai trudit toată ziua fiindcă eu am lipsit.
Nu bea. Du-te acasă și odihnește-te.
- Mâine să nu întârzii. Du-te. - Bine.
Mi-e prea frică de tine ca să întârzii.
- Ne vedem mâine, atunci. - Bine, pa.
Ai uitat ceva...
De unde știai că sunt aici?
Mai întâi pot să beau o cafea? O plătesc.
Nu mi-ai zis că o să treci pe aici. Nu știam că vii.
Trebuia să sun? Și-așa ești mereu aici.
Urma să pleci?
Nu, Jin-a zis că o să vină încoace,
dar nu reușesc să dau de ea.
Cum adică?
Credeam că nu răspunde fiindcă n-are voie cu telefonul la muncă,
dar e trecut de ora închiderii.
Nu răspunde și nici nu-mi citește mesajele.
Ei bine...
Jin-a, vreau să ne împăcăm...
Nu. Ți-am zis că nu vreau.
Ce-i în neregulă cu tine? Cât o s-o mai ții așa?
Până te întorci la mine.
Ascultă-mă atent.
Tu nu faci asta fiindcă mă iubești
sau fiindcă mai simți ceva.
Ești obișnuit să ți se facă pe plac
și e prima dată când ești refuzat, așadar ești încurcat.
Ești încăpățânat și stăruitor.
Și dacă ar fi așa, ce?
Ceea ce contează e că te vreau înapoi.
Felul tău de a gândi deja e o problemă.
Nu sunt ceva ce poți avea oricând ai tu chef.
Nu-ți mai da atâtea aere.
Ce-i cu tine?
Ai terminat o facultate bună și familia ta e avută.
Eu chiar m-am săturat. Hai să încheiem.
Te rog să pleci, trebuie să închid.
Care e problema ta?
Doamne!
Ce naiba...
Să-ți fie rușine! Crezi că asta va schimba ceva?
Încerci să-ți dovedești bărbăția?
Cei care abuzează de putere sunt cei mai răi dintre toți.
Nu, nu s-a întâmplat nimic, doar că nu am vorbit azi cu ea.
Știți că suntem foarte apropiate.
Bine.
Sunt convinsă că mă va suna.
O să vin în vizită în curând, doamnă Kim.
Am rămas fără kimchi.
Bine.
Da. Bine, noapte bună.
La revedere.
Nu e acasă. Ce se petrece?
Mă scoate din minți.
Nu știam că poți fi atât de răutăcioasă.
Și asta nu-i nimic!
O să te reclam pentru agresiune sexuală dacă nu pleci acum.
O fac chiar în momentul ăsta.
Va fi amuzant să-i văd pe ai noștri cunoscându-se la secția de poliție.
O să vezi tu!
Jin-a!
Ce-i mizeria asta?
Ce s-a întâmplat aici?
- Nu-i nimic. - Ce-i asta?
Cine a făcut asta? Spune-mi.
N-am nimic.
Poftiți.
Mulțumesc.
Cum să-l las în pace?
Cum poți spune asta după tot ce s-a întâmplat?
Cum te aștepți de la mine să-l iert pe dementul ăla?
Nu vreau să-l provoc și să înrăutățesc situația.
Poate că ți-e frică.
Despre ce vorbești?
De ce ți-e teamă
de un gunoi ca ăla?
Crezi că se va opri?
Nici vorbă.
Stai afară.
Nu înrăutăți situația. Stai afară.
Hei.
De ce nu ai dat un telefon?
Ar fi trebuit să mă suni pe mine sau la poliție. Chiar și pe Jun-hui.
De ce te-ai ocupat singură de el?
Credeam că o să plece dacă îi bag mințile în cap.
Când te-a ascultat el vreodată?
Tu mereu ești cea care suferă
și niciodată nu știi cum să te aperi.
Nu e motiv de mândrie că ești de treabă.
E mai degrabă un defect, fraieră ce ești!
Nu mai pune și tu sare pe rană. Mă superi.
N-ai dreptul să plângi.
Nu plânge.
Știu că am fost cam dur cu tine, dar n-am vrut.
Știu și eu asta.
Du-te înăuntru, altfel o să te caute Gyeong-seon.
Mi-a zis să dispar și să mă duc la plimbare.
A zis că face ea curat.
Ești nervos?
Nu am ce face în privința asta și nici n-ar trebui.
Normal că sunt nervos.
Scuze.
Tu cu ce ai greșit?
Știi ce vreau să zic.
Te-am îngrijorat.
N-am apucat să te sun.
Eu...
Aș fi vrut să fi fost cu mine.
E doar o zgârietură, nu mă doare deloc.
Mă doare pe mine.
De acum înainte nu te mai las singură.
Ar trebui să pleci.
Sună-mă imediat dacă apare ceva.
- Pa. - Pa.
- Pa. Noapte bună. - Noapte bună.
Vrei să bem ceva?
Să mergem la tine?
Am obosit, vreau să dorm. Pa.
N-avem unul mai mare?
Pe ăsta l-ai folosit mereu.
De data asta nu mă duc singură.
Mă duc cu șeful.
E în regulă, merge și ăsta.
Ce e?
Ai zis că pleci în delegație,
dar te-ai gătit, cu machiaj și haine frumoase.
Cum adică? M-am îmbrăcat cu ce-am găsit.
Pa!
Ai grijă de tine.
Bine.
Credeam că pleacă în delegație.
Și ție ți se pare că se poartă ciudat?
Am impresia că iese cu cineva. Ție nu ți se pare?
În ultima vreme s-a tot gătit.
Atunci cred că iese cu cineva.
Mă întreb cu cine.
Poate o fi Gyu-min.
Știam eu. N-ar trebui să-l lase să-i scape.
Ești incredibilă.
E o scursură care a înșelat-o pe Jin-a.
Ar trebui să nu vrei să se împace.
- Tu nu-ți faci griji pentru ea? - Zic, doar.
Doamne.
Hai să mergem.
Dă-i bice!
Sigur ai trăit pe vremea dinastiei Joseon.
Cum îndrăznești!
Scuze, cucoană.
BIROUL DIRECTORULUI
Domnișoară Jeong.
Trebuia să aprobe ceva?
Nu, voia să verifice cheltuielile de publicitate de anul trecut.
De ce, din senin?
Mereu le verifică în perioada asta.
Urăște să cheltuie bani pe lucruri inutile.
Asta...
Asta e valabilă pentru oricine.
Toată lumea ar trebui să taie din cheltuieli.
Și eu mă voi gândi la variante.
Amplasarea noii cafenele din mallul Dangjin
e absolut grozavă.
Directorul mallului și patronul cafenelei sunt rude cu mine.
Așa că au zis că vor munci și mai mult.
Mi-au zis să nu-mi fac griji.
Se bucură de toate avantajele de a ști pe cineva.
Ar fi bine să facă treabă bună.
Ar trebui să găsim modalități de a reduce costurile.
Ce-ar fi dacă
am învăța patronii să reducă din costurile consumabilelor?
Am auzit că Jin-a a plecat în delegație.
Da, s-a dus cu domnul Kong.
Cât de leneși au fost ceilalți de a trebuit să meargă ea?
Nu cu consumabilele trebuie să economisim,
ci cu angajații care stau și nu fac nimic.
- Bună. - Bună.
Unde e colegul tău?
Jun-hui? Și-a luat liber, fiindcă are ceva în familie.
Ce s-a întâmplat?
Nu știu sigur.
Pari foarte curioasă.
Nu sunt. Voi sunteți mereu împreună,
m-am gândit că pari singur azi fără el.
De asta trebuie să umblu mai puțin cu băieții.
- Ar trebui să găsesc o fată drăguță... - Numai bine.
- Ne mai vedem. - La revedere.
O zi bună.
Cum îndrăznește?
Nu te interesează domnul Seo...
Crezi că e peste nivelul meu?
Nu, din contră.
Pare un afemeiat. Pare interesat de tine.
Așa crezi?
Ei bine, nu-mi pasă că e afemeiat.
Îl pot domestici.
Nu te mai uita așa la mine.
Așa, cum?
Pari un soț șomer care se uită cum pleacă soția la muncă.
Sună drăguț.
Hopa!
Ai nevoie de pantofi.
Mulțumesc.
Tu ce o să faci?
O să stau aici.
Nu mă deranja când sunt la muncă, precum alaltăieri.
De ce nu faci ceva? Există multe de văzut în zonă.
Singur n-au niciun farmec.
Absența mea contează prea mult, așa-i?
Ieși.
Nu glumești niciodată.
Pe mai târziu.
Ia-o ușurel.
Bine.
Așteaptă un pic.
Ce?
Ce ai zis? Poftim?
Am zis că ești drăguță!
- Ești nebun? Ține-ți gura! - Ce?
- Bună ziua. - Bună ziua.
Cred că a fost obositor să conduci până aici.
De ce ai insistat să vii separat dacă îți faci griji pentru asta?
Tata trebuia să ajungă prin zonă, m-a adus el.
Să fii meticuloasă, bine?
Patronul de aici e rudă cu domnul Nam.
Eu mereu urmez protocolul.
Să fii mai atentă ca de obicei.
Unde te duci?
Să îl salut pe directorul mallului.
Și directorul e rudă cu domnul Nam.
Evident, m-a delegat
să construiesc o relație de afaceri cu ei.
- Poftim. - Mulțumesc.
Poftim orarul sesiunii de instruire.
De ce trebuie să strângi toți patronii de cafenele din țară?
În felul ăsta, vă veți cunoaște și face schimb de informații.
Tu ai fost deja la una.
Eu știu ce se întâmplă.
Lumea bea până crapă și doarme prea mult a doua zi.
Așa se leagă prieteniile.
Apropo, familia ta are vreo problemă?
Familia mea? Nu. De ce întrebi?
Pare că nu vrei să vii,
mă întrebam dacă nu cumva ai vreo problemă în familie.
Mă plâng doar fiindcă mi se pare o bătaie de cap. Familia mea e bine.
Jin-a a zis că pleacă în delegație.
Într-adevăr.
Mi-yeon!
Vai, ești dependentă!
De ce trebuie neapărat să faci sport de două ori pe zi? Doamne!
Tot nu e de ajuns.
Ar trebui să începi să faci sport până nu e prea târziu.
Voi continua să trăiesc așa.
Am văzut-o pe Jin-a azi-dimineață.
Prietenul ei o ducea la lucru.
Prietenul ei? Unde ai văzut-o?
În parcare. Era în mașina lui.
A plecat în delegație cu șeful ei.
Poftim? Dar băiatul acela părea foarte tânăr.
Lucrurile stau altfel în ziua de azi, știi și tu.
Până și directorii sunt tineri.
Înțeleg. Era și foarte chipeș.
De asta am presupus că e prietenul ei.
Doamne!
Ar trebui să cumpăr și eu fructe în drum spre casă.
- Pa. - În regulă.
Suntem gata?
Da. Mai trebuie rezolvate câteva lucruri,
însă pot să sun la firma de design interior.
Va trebui să verificăm stocul mâine.
În regulă, atunci...
Directorul și patronul ar dori să ia masa cu noi,
așa că încheie.
Pe mine mă doare burta.
- Ar trebui să mă duc la hotel... - Ce spui acolo?
- Nu pot digera ce am mâncat... - Hai să mergem.
Am făcut rezervare la cel mai bun restaurant.
Putem să mâncăm tăieței, chiar nu era nevoie.
Îmi pare rău, m-am deranjat la stomac de la ce am mâncat de dimineață.
Voi veni mâine devreme și voi termina totul.
Mulțumesc pentru astăzi!
În fine...
O doare burta. Îmi cer scuze. Un moment, vă rog.
Stai, domnișoară Yoon!
Ce naiba faci acum? Nu te poți sustrage în felul ăsta.
Cum adică, domnule?
Haide, de obicei tu nu ești așa.
Tu nu refuzi lucrurile astea.
„Lucrurile astea”? La ce anume te referi?
Știi despre ce vorbesc.
Putem mânca împreună și poate o să și bem ceva.
- Apoi... - Apoi să batem tamburina la karaoke
și să suport cum mă atingi necuvenit?
Am terminat cu lucrurile astea.
Pur și simplu nu le mai suport.
Am plecat, domnule.
Ce-i cu ea?
Doamne!
Ce s-a întâmplat?
Nimic.
De ce pari așa surprinsă?
De ce ești aici?
Veneam spre cafenea fiindcă stăteai prea mult.
Am avut niște treburi de terminat.
Scuze, te-am ținut prea mult.
Sigur ți-e foame. Eu sunt lihnită.
Hai să mâncăm ceva, bine?
Dar zi-mi că m-am descurcat bine.
Te-ai descurcat bine.
Mulțumesc.
Încă mi-e greu să cred...
că suntem împreună în felul ăsta.
Sinceră să fiu,
sunt un pic îngrijorată.
Mă tot întreb dacă putem face asta.
Putem.
Ți-am zis. Putem trece prin asta împreună.
Dacă...
o să regret că te-am luat de mână în ziua aia
cândva în viitor?
Atunci o să mă supăr rău pe tine.
O să mă port frumos cu tine ca să nu regreți niciodată decizia.
Să te cred?
Da.
Și dacă o să regret?
Atunci asta e.
Știu c-o să mă port bine fiindcă am regretat multe.
De asta mă poți crede.
Ce regreți?
Că nu ți-am mărturisit primul ce simt
și că nu te-am luat eu de mână.
E frig.
Trebuia să te îmbraci potrivit vremii, ca mine.
Dar majoritatea bărbaților nu i-ar oferi haina doamnei?
Dar și mie mi-e frig.
Ce ticălos ești!
Te potrivești perfect în brațele mele.
Iar mă tachinezi că sunt mică, așa-i?
Nu mă poți învinovăți, bine?
Ce?
Bună dimineața. Te sun după slujbă.
De la fata din desen.
Nu te deranja.
Ți-am zis că m-am oprit doar ca să beau o cafea.
Ora de vârf s-a terminat.
Vor exista schimbări la cafenea?
Vor fi schimbări dacă e necesar.
Toți ne schimbăm când e nevoie.
Domnișoara Yoon a plecat în delegație plănuind să se răscoale?
Domnul Kong o să-i dea o lecție.
- De ce? - Am vorbit cu el la telefon
- ...pentru un contract... - Da?
...și tot zicea cum a făcut ea lucruri fără să-l consulte.
Și eu aș fi scăpat de el.
Totuși, vorbim despre Jin-a.
Poate îi trebuia o schimbare.
N-am nimic. Tu sigur ești obosit de la șofat.
Vezi? Ți-am zis să conducem cu rândul.
Sunt un șofer excelent.
Data viitoare?
Plănuiești altă escapadă?
Te sun mai târziu.
Cine era?
Era Bo-ra. A avut grijă de cafenea cât am fost eu plecată.
Ce vârstă are șeful cu care ai fost în delegație?
Nu sunt sigură, peste 40 cred.
E chipeș?
Poftim?
Doamna care locuiește la 704 a zis că e tare chipeș.
Te-a văzut în mașina lui.
Probabil că l-a zărit în mers.
A zis că te-a văzut cu un tânăr arătos.
În orice caz, trebuie să ai grijă cum te porți.
Altfel, vei fi bârfită.
Dar n-am făcut nimic. De ce mă cerți fără motiv?
Tu și temperamentul tău! Spuneam, doar.
Haide, ieși.
Gyeong-seon o să vină mâine cu Jun-hui.
De ce?
De ce crezi? Seung-ho vine acasă,
ar fi frumos să ne strângem toți la un grătar.
În plus, n-am avut ocazia să-l invităm pe Jun-hui la masă de când s-a întors.
Și ce? Gyeong-seon are mare grijă de el, oricum.
Face tot ce poate ca soră.
Și-au pierdut părinții când erau foarte tineri,
suntem obișnuiți cu ei descurcându-se singuri, dar mi-e tare milă de ei.
De ce să-ți fie milă?
Amândoi se descurcă foarte bine.
Ce naivă ești!
Crezi că se descurcă?
Faptul că ai o slujbă nu înseamnă că te descurci.
Și chiar și așa, sunt doar ei doi.
Gândește-te când se vor căsători.
Să fim cinstiți, nu vor fi bineveniți în nicio familie.
Ce rea ești în momentul ăsta!
Eu doar îți spun adevărul.
Așteaptă doar, o să vezi că așa e.
Lumea nu e un loc blând.
- Mamă. - Poftim?
Să nu vorbești mâine despre Gyu-min de față cu ei.
Să nu aduci vorba despre lucruri inutile, bine?
Până la urmă se pare că ai obraz.
Nu vei vorbi, da?
- Cum zici tu. - Nu vorbi despre el, bine?
Da, tocmai am aflat de la Gyeong-seon.
De ce ești îngrijorată?
Ți-am zis să spargem tabuurile.
Acum nu glumesc.
Ți-am zis să nu-ți faci griji.
Ne vom face griji atunci când e cazul.
Vreo greșeală? Nu voi greși.
- De unde știi codul? - Poftim?
L-am văzut pe Seung-ho formându-l de câteva ori, când eram cu el.
De ce te uitai atunci când forma?
E nepoliticos.
- Să-ți torn un pahar. - Mersi.
Domnule Yoon, veniți cu noi!
Dă-mi aia.
- Stați că vă torn eu. - Bine.
Ce drăguț ești.
Vai, a trecut ceva vreme
de când nu s-a mai adunat familia așa.
Să ciocnim paharele înainte să bem.
- Noroc! - Noroc!
- Mulțumim pentru masă. - Mulțumim.
- Poftim, Jun-hui.
Relaxează-te.
De ce? Mă port ciudat?
Da, cineva mai deștept s-ar prinde imediat.
Serios? Ce să fac?
Zâmbește. Tu de obicei zâmbești mult. Și ai un zâmbet tare frumos.
Am crezut că toți părinții sunt ca dumneavoastră.
Categoric credeam că tatăl nostru va fi ca dumneavoastră.
Cum a putut să ne lase pentru alta la mai puțin de un an de la moartea mamei?
Cum a putut să ne părăsească pe mine și pe Jun-hui?
Nu pot să cred că și-a abandonat copiii.
De ce aduci iar vorba de asta?
N-aveți idee cât de devastată
și de tristă am fost atunci.
Nu aveam pe nimeni pe lume.
Sinceră să fiu,
nu voiam decât să mor.
Nu spune așa ceva.
Ai o familie chiar aici. De ce spui că nu ai pe nimeni?
Are dreptate.
Mă doare să aud așa ceva.
Noi doi mereu v-am considerat
pe tine și pe Jun-hui drept copiii noștri.
Știu, desigur, știu asta.
Puteți să ziceți că sunt o scârbă nerecunoscătoare dacă uit asta.
Nu mai bea.
Deja trebuie s-o suportăm pe ea.
Nu ți-ar fi...
Doamnelor, acum sunteți bătrâne.
Se întâmplă mereu când beți.
Ia ascultă!
Admit, într-o oarecare măsură.
Însă nu e nimic în neregulă cu Jin-a.
Știți câți bărbați au fost nebuni după ea?
Firește.
Acum nu spun nimănui,
dar dacă v-aș povesti despre trecutul ei amoros,
ați rămâne tare surprinși.
E beată, mereu spune prostii când se îmbată.
- Vai, tu! - Nu sunt beată.
- Haide! - Să le povestesc?
- O să... - Trebuie să nu mai bei.
- Vedeți voi, Lee Gyu-min... - Gata!
Ce-i cu tine?
- Încetează. - Ce se petrece?
Jin-a încă iese cu el?
Nu.
Ia zi, tu știi ceva?
Nu, nu știu nimic. Voiam doar s-o opresc.
Sigur știi ceva.
Fă liniște, bine?
Stați. Jin-a, ce se petrece?
Mi-ai zis să nu aduc vorba de Gyu-min. S-a întâmplat ceva, nu-i așa?
Ce veste minunată!
Voi doi n-ar fi trebuit să vă despărțiți așa de abrupt.
Mamă, te rog!
Ei, haide! Ei fac parte din familie.
N-are de ce să-ți fie jenă.
Toate cuplurile se despart și se împacă de mai multe ori.
- N-am dreptate? - Nu, îți spun că nu suntem împreună.
Nu mă voi împăca niciodată cu el.
Atunci de ce erai așa de în limbă după el?
Nu ți-ar fi... Ai grijă ce vorbești.
Ești foarte nepoliticos.
Nu-i da în cap, îi trebuie ca să învețe!
Să învețe pe naiba! Mai întâi trebuie să devină un om cumsecade.
Jin-a are dreptate.
E mai important să fii cumsecade decât să îți iei doctoratul.
Nu-mi pasă de altceva.
Înainte de toate, trebuie să fii simțit cu ceilalți.
Dacă Jin-a vine cu un băiat din ăsta, îl voi accepta într-o clipită.
De acord.
Auzi, ce se mai întâmplă cu doamna aceea de 35 de ani?
Ce te interesează așa mult ce fac eu?
Nu mă interesează, de fapt.
Întreb fiindcă păreai tare supărat data trecută.
Nu eram supărat.
Acum mulți ies cu femei mai în vârstă.
Cine știe? Poate o să devii și tu ca ei.
Eu nu sunt ca tine. Mie nu-mi plac femeile mai în vârstă.
- Alo? - Ați chemat un șofer, nu?
Da, sunt mai înăuntru.
- În regulă, ajung imediat. - Mulțumesc.
A sosit șoferul.
- În regulă. - Du-te înapoi, aproape a ajuns.
Bine, păi...
Să ajungeți acasă în siguranță, apoi sună-mă.
Zi-mi dacă Gyeong-seon a ajuns în siguranță.
Bine, așa voi face. Pa.
- Bine. - Pa.
E răcoare azi, nu?
Ce-ai vrut să zici de Gyu-min?
Nimic.
Ne-am ciondănit când a venit iar și ei au aflat.
- Poftim? - De acum înainte cheamă-mă, dacă e.
Nici măcar nu locuiești în apropiere.
Mereu ești ocupat cu învățatul.
Și nu se va mai întâmpla. Am rezolvat tot.
Nu ai garanția că nu te va mai deranja.
Adună-te. Să nu mai provoci altă scenă.
Stai.
- Ai grijă. - Doamne!
Ai închis datele mobile.
- Ce date? - Dă-le drumul.
- Sunt pornite. - Ba nu.
Pornește datele mobile.
Tu ești experta.
- Nu merge dacă n-are Wi-Fi? - Acum ar trebui să meargă.
Uite, nu merge.
- Atunci încearcă asta. - Asta?
- Acum merge. Ești un geniu. - Poftim.
Da, eu sunt.
Trebuie să mă duc înăuntru.
- Ce faci mâine? - Mâine?
E ziua mea liberă, o să dorm mult.
Nu am alte planuri. De ce?
Vrei să facem ceva?
Păi, nu chiar.
Eu cred că vrei.
Ce anume e? Spune-mi.
Mâine,
Gyeong-seon pleacă două zile la o sesiune de instruire.
Vrei să vii pe la mine?
Mulțumesc.
- O zi frumoasă. - Asemenea.
Ai venit.
Tu m-ai chemat.
Nu prea e stilul „Tamburinei”.
Parcă ar fi altcineva.
E ireal
că în fața mea stă o asemenea frumusețe.
Ești nebun? Suntem la muncă.
- Jin-a! - Vrei să am grijă ca obsedatul ăla
să nu mai calce în birou?
Cred că se vede cu cineva în secret.
Ai observat ceva diferit la el?
Ai înnebunit?
- Nu poți rămâne peste noapte? - Vai!
De ce nu ai răspuns toată ziua la telefon?
Ai fost de negăsit.
Cum să-l distrug pe ticălos?
Nu va mai fi nevoie să te ascunzi.
Promit.
Subtitrarea: Clara Lițescu