UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
EPISODUL 10
Ce... Ce se petrece?
Asta voiam să vă întreb.
A zis că are ceva să îmi zică și s-a pus în genunchi.
Aoleu, Jun-hui, orice ar fi, mie poți să-mi spui.
De ce te porți de parcă ai făcut ceva rău?
Ce se petrece?
Măi...
De ce vă purtați așa?
Stai așa.
Vai, nu se poate.
Voi doi...
Nu e treaba la care mă gândesc, nu?
Nu?
- Mamă. - Ba da.
Îmi pare rău.
Doamne, cum ar trebui să...
- Vai, asta e... - Mamă, ești bine?
- Nu-mi vine să cred. - Încearcă să te liniștești, bine?
Ce? Tu știai?
Ei bine... da.
Vai de mine!
Când o să-ți vină mintea la cap?
Concentrează-te să-ți iei diploma!
De ce pierzi timpul jucându-te pe calculator?
Ar trebui să înveți în momentul ăsta!
De ce pierzi timpul cu altele?
Mamă, de ce te descarci pe el?
Exact! Eu ce-am făcut...
Crezi că ești în poziția să ripostezi?
Cum ai putut să mă dezamăgești așa?
Urmează-mă înăuntru. Mai repede!
Mamă.
- Mamă! - Mai repede!
Dar trebuia să discutăm despre...
Cum ai putut să nu-mi spui? Cum ai putut?
Vrei să-i distrugi viața soră-tii?
- Ce tot vorbești? - Tacă-ți gura!
Ascultă-mă cu atenție.
De acum înainte nu mai sta cu Jun-hui.
Nu-mi vine să cred!
Aoleu!
Pleci?
Cred că așa ar trebui.
Scuze.
Eu ar trebui să-mi cer scuze. Trebuia ca mai întâi să vorbesc cu tine.
Ascultă ce are mama ta de zis, bine?
Să nu-i întorci vorba.
Nu vreau să ai necazuri când nu sunt lângă tine.
Bine?
Du-te înăuntru.
De ce?
Știu cum să ajung la parter.
Te sun eu.
- O omor pe pramatia asta! - Mamă!
- Treci încoace! - Mamă, nu. Încetează!
- Dă-mi drumul! - Cere-ți scuze odată!
Nu am greșit cu nimic!
Ți-ai pierdut mințile? Cum îți permiți să fii așa sfidătoare?
Înțeleg că ești furioasă,
dar cum ai putut să-l ignori în felul ăla?
Era Jun-hui, pentru Dumnezeu!
Cum ai putut să-l ignori în felul ăla?
Doamne, eu voiam să te întreb de ce era nevoie să fie tocmai Jun-hui
dintre toți oamenii.
De ce nu el?
Care e motivul?
Fiindcă îl știi de când era mic?
Fiindcă l-ai considerat fiul tău?
Și ce?
Ce contează asta? Ce mare scofală?
Acum nu e momentul să fii obraznică!
Nu-mi vine să cred ce zici în momentul ăsta!
Ți-a pierdut mințile de tot,
- ...pramatie! - Mamă!
Cum ai putut să-l alegi tocmai pe el?
Crezi că nu e mare scofală?
E un dezastru!
Nu eu l-am ales, el m-a ales pe mine.
Am avut norocul să fiu aleasă.
N-ai idee
cât de mult îl iubesc.
- Ai înnebunit? - Mamă, te rog!
- Tu! - Mamă, te rog!
Ascultă-mă cât îți spun frumos.
Nici să nu visezi să-l mai vezi vreodată!
Să nu te aștepți să te ascult.
Voi ieși cu el.
Voi ieși cu el orice-ar fi!
- Nu ți-ar fi rușine... - Mamă!
- Dă-mi drumul! - Mamă!
- Mamă, liniștește-te! - Dă-mi drumul!
Îmi răspunzi tu, mie?
Cum îndrăznești să ridici tonul?
Rușine să-ți fie! Cum îndrăznești să mă sfidezi?
Ce? O să ieși cu el?
Crezi că are vreo noimă?
E fratele tău!
Cum adică e fratele meu?
L-ai născut tu?
Crezi că asta e tot ce contează?
L-am considerat al meu, iar asta îl face fiul meu.
Pentru tatăl tău și pentru mine,
e fiul nostru, exact ca Seung-ho.
Eu nu mă gândesc așa la el.
Pentru mine, Jun-hui e doar băiatul care îmi place.
Nu ți-ar fi...
Poftim? Băiatul care îți place?
Cum îndrăznești? Rușine să-ți fie!
Bine, poartă-te așa în continuare.
Bine, să vedem cine câștigă.
Credeai că o să fie ușor?
N-o să vă ajute cu nimic dacă te cerți cu mama.
Nu știi cu cine ai de-a face?
Mama nu își lasă copiii să-și facă de cap.
Voiam doar să văd ce faci.
Nu plânge.
- Fă liniște. - Ce e?
Mama a aflat de Jun-hui și Jin-a. A fost tămbălău mare.
Lasă că mă ocup eu.
Mi-yeon!
Of!
Se aplică
Se aplică lucrurile fundamentale
Deja le-am încuviințat
relația.
Mamă, ia niște apă.
Sunt adulți amândoi și ies împreună.
Care e problema?
Ce vrea să spună?
Ce ai încuviințat?
De ce? N-am ce să nu încuviințez.
Se iubesc.
De ce să-i împiedic?
Asta înseamnă că toată lumea știa
în afară de mine?
Ești supărată fiindcă ai aflat ultima.
Eu am aflat primul.
- O să-i rup gura! - Mamă!
- Mamă, ești bine? - Ești bine?
- Aoleu, nu e bine deloc! - Cred că o să mor!
Dă-mi să văd!
N-am plâns.
Nu te mint.
Ne-am înțeles să discutăm mai târziu.
Cred că mama s-a purtat așa fiindcă a fost buimăcită
și luată prin surprindere.
Da, știu.
Da.
Nici tu n-ar trebui să te necăjești prea tare.
Sper să înțelegi.
- Da. - Jin-a!
Vino afară.
Te sun mai târziu.
Aoleu!
Ce faci? Urcă-te în mașină.
Am băut bere mai devreme.
Așteaptă aici.
Sunteți absolut inutili.
UNITATEA DE PRIMIRI URGENȚE
Nu prea avem cu ce ajuta.
Așa crezi tu?
Ar fi trebuit să te naști fată.
Nici pe tine nu prea ne putem baza.
E nașpa să fii bărbat.
Știu.
Nu voi profita de asta ca să te fac să accepți relația.
Nu-ți face griji.
Nu mai face pe generoasa.
Nu-ți permiți să ai pretenții.
Am pățit asta din cauza ta!
Bine, am înțeles.
- Încearcă să... - Vai!
Rezistă, o să fiu blândă.
Aoleu!
- Putem pleca? - Da.
Vai de mine!
Ce ne-am fi făcut fără Jin-a?
A rezolvat totul la perfecție.
Fiica mea e cea mai bună.
Nu are niciun defect.
E cea mai de încredere.
Te zbor din mașină.
Nici tu nu ești mai breaz decât el.
Eu n-am făcut nimic.
De ce ai mai venit dacă n-aveai de gând să faci nimic?
Tu ai zis-o.
Nu folosi ocazia să zici că suntem chit.
Bine.
De ce faci asta?
Nu știi?
Dacă știam, nu mai întrebam.
Să dormi pe canapea!
Eu cu ce am greșit?
E vina mea.
Nu te certa cu mama.
O să riposteze și mai tare dacă o faci.
Nici tu să nu te cerți.
Mereu spui lucruri în plus
deși știi bine că îți dai foc la valiză.
E distractiv.
Știi,
mama ta nu va accepta cu ușurință.
Totuși, n-ar trebui să îi porți pică sau s-o urăști.
Deja o fac.
Știi că mereu ți-a vrut binele.
Nu e ca și când n-aș ști.
Hai să ne străduim mai mult, amândoi.
Nu prea mai ieșiți cu colegii după program, în ultima vreme.
Tu oricum ieși rar cu noi. Ce-ți pasă?
Nu lipsesc intenționat.
Mereu am avut alte angajamente.
De ce nu mai ieșiți des?
În ultima vreme lucrurile nu stau prea bine.
Bună dimineața!
- Salut! - Ce e?
De ce ești încă afară?
Ce s-a întâmplat între tine și domnul Nam?
Ce e?
De ce ești așa curios dintr-odată?
Vreau să zic,
voi doi vă înțelegeați foarte bine.
O persoană înțelegătoare ca tine nu s-ar purta în felul ăsta
fără un motiv întemeiat.
Te pricepi să citești oamenii.
Treaba e că...
- M-a stresat... - Continuă.
În fine, nu mai contează.
Ar trebui să te scot la băut undeva drăguț.
Vorbești serios? Pe bune?
Sunt colegul tău.
Ar trebui să-ți fiu alături.
La ce te refereai când ai zis „undeva drăguț”? Vreun loc anume?
Firește.
Unde?
Domnișoara Yoon nu prea mai trece pe la birou.
E ocupată tare?
Cafeneaua o ține ocupată,
dar sunt convinsă că face și altele.
Știai?
Și tu?
Trebuia să știu ceva?
- Dong-u, întârziem. Hai să mergem. - Da...
De ce nu mi-ai zis?
Ți-a zis ea să nu îmi spui?
Deci a deranjat-o.
De ce a zis că nu-i pare rău?
Să începem ședința.
Și ce altceva a mai zis?
Ți-a zis cum se va răscumpăra?
- La cine te referi? - Tu ai auzit ce am zis?
Ai zis că Jin-a ți-a povestit despre iubitul ei.
Am auzit de la persoana direct implicată.
Da, așa e...
Cum adică?
Domnul Seo.
L-am întrebat dacă știe cine e prietenul ei, iar el a zis:
„Eu sunt.”
Mama s-a rănit la braț.
Cred că ar trebui să plec devreme acasă.
Doamne!
Bine, dar mănâncă mai încet, o să te deranjezi la stomac.
Trebuie să mă întorc la cafenea, azi n-avem personal.
Mi-am găsit o iubită prea ocupată.
Știu că sunt o pacoste.
Nu ești, eu sunt.
De ce spui asta?
Nu mai contează.
Las-o baltă. Ziceam și eu, așa.
Nu spune lucruri din astea.
Ți-am făcut necazuri.
Mama a fost problema. De ce îți asumi tu vina?
Tu mi-ai zis să nu mă subapreciez.
Cred că am arătat ca un prost.
Asta crezi tu despre mine?
Mie mereu mi-ai părut frumoasă.
Doamne!
Pic imediat la complimente.
Altfel nu te-aș fi putut cuceri.
În fine, să nu mai spui asta.
- Bine. - Niciodată.
Bine, nu mai zic niciodată.
Niciodată, bine?
Mai încet.
E prea mare.
Am terminat.
Nu te grăbi.
Bine ați venit!
Ce ați dori să comandați?
- Tu ocupă-te de partea stângă. - Da, doamnă.
Folosește asta.
Doamnă Kim, ați pățit ceva?
- Cum ați... - Nu e nimic grav.
Nu pare. Ar fi trebuit să aveți grijă.
Să discutăm înăuntru.
Și tu știai?
Nu am aflat de mult.
N-am cuvinte să spun ce șocată am fost.
Dar faptul e consumat.
Ar trebui să le urăm numai bine.
Cum poți să...
Nu așa trebuie să abordăm problema.
Jin-a și Jun-hui sunt practic rude.
Știu asta.
- Dar ce putem face dacă se iubesc? - Doamne!
Mă cutremur numai când mă gândesc.
Mă port așa
fiindcă îl consider pe Jun-hui fiul meu.
Ar trebui să cântărești cu grijă.
N-o putem trata ca pe o glumă.
Jun-hui e băiat bun din toate punctele de vedere, știu.
Știu că am tendința să judec oamenii după familia lor.
Dar aici vorbim despre Jun-hui.
Lui nu i-aș face așa ceva.
- Nici n-ar trebui. - Firește că nu.
Nu mă înțelege greșit.
Se cunosc de atâta vreme. Cred că pur și simplu sunt amețiți
și greșesc amarnic.
Că tot veni vorba...
Chiar crezi că au luat această hotărâre
din motive raționale?
Asta crezi tu?
Nu m-am gândit la asta.
Știam eu.
Nu mă mir.
Știam că nu e genul tău să-ți lipsească raționamentul.
Gyeong-seon.
Ești sora lui mai mare.
Asta ce te face pe tine?
Practic ești mama lui.
Jun-hui încă e tânăr,
trebuie să-l călăuzești către calea cea bună, nu?
Nu îți amintești ce mi-ai tot zis?
Că îți vei asuma responsabilitatea
și îl vei călăuzi pe Jun-hui pe calea cea bună până la capăt.
N-am știut că asta îi primejduiește întreaga viață.
Nu e nimic grandios în viață.
E doar procesul
de a căuta ce e drept făcând pașii potriviți.
De asta un singur pas greșit
poate deraia toată viața cuiva.
Nu e nevoie să-ți explic.
Știu că și tu gândești la fel.
Noi două ne asemănăm foarte mult.
Nu ești de acord?
Autobuzele cu numărul 740
și 7726 vor sosi în stație.
Doamne!
Da.
CAMERĂ PERSONAL
Te-ai dus pe undeva?
- Unde ai fost? - Ajută-mă să mă dezbrac.
Stai jos un pic.
M-am întâlnit cu Gyeong-seon.
Vai de mine!
Ce-i cu reacția asta?
Cum poți fi atât de indiferent în privința asta?
Jin-a e unica ta fiică.
Îți convine să fie cu Jun-hui?
Și dacă îmi convine, și dacă nu, deja sunt îndrăgostiți.
Iar ești exagerat de optimist.
Unii spun că e mai bine să nu ai rude
decât să ai unele dificile.
Dar nu e cazul cu Jun-hui.
Va trebui să aibă grijă de frații lui de tată.
Vor deveni responsabilitatea lui Jin-a.
O să-i lași să se căsătorească?
Aoleu!
Trebuie să filtrezi ce spui.
Ascultă-mă cu atenție.
Încetează s-o mai susții necondiționat pe fiică-ta
și încearcă să devii un părinte mai bun.
Gândește-te la binele lui Jin-a, da?
Viața fiicei tale depinde de asta.
Cum să nu știe că nu sunt îndeajuns de buni pentru noi?
Ce-i asta?
Spală-te pe mâini.
Poftim.
Mănâncă.
E felul tău preferat.
Spune-mi de ce faci asta înainte să mănânc.
Ce insinuezi?
Am vrut să pregătesc asta
fiindcă mi-era poftă de ceva diferit.
Nu mă păcălești, să știi.
Atunci nu mă întreba.
Mănâncă.
Hai să ne străduim
să ducem o viață mai bună. Să ținem fruntea sus.
Gătești din ce în ce mai bine.
Ar trebui să te măriți.
Nu mă face să râd.
Fără mine nu ai rezista nici măcar o zi.
Nu mă folosi ca scuză.
Tu nu poți trăi fără mine.
Da, ai dreptate.
Așa că să rămâi lângă mine.
Te omor dacă nu.
Atunci fii drăguță cu mine.
Mai drăguță de atât?
Nu mai găsești tu o soră ca mine.
Păi ar fi dezastruos.
Abia mă descurc cu tine.
- Nu ți-ar fi... - Fiindcă mă faci foarte fericit.
Mi-ai umplut viața de fericire.
E delicios.
- Mănâncă. - Bine.
Dacă îți iei doctoriile după masă,
n-o să te mai doară stomacul.
- Dă-mi voie. - Lasă.
Lasă-mă pe mine.
Ar fi trebuit să păstrezi secretul,
dar se pare că le-ai zis tuturor.
Până și Gyeong-seon știa.
Ce-ai zis?
Ce i-ai spus?
N-a fost nevoie să-i spun multe.
E isteață.
Nu e proastă ca tine.
Sunt adult.
Pot să am o relație
și să mă căsătoresc fără permisiunea părinților.
Chiar așa?
Bine, hai să vedem ce-o să iasă.
Nu te mișca.
S-ar putea să regreți mai târziu.
Eu nu sunt genul care să aibă regrete.
Vai, nu te mai mișca, o să pățești ceva.
Deja te culci?
Da, m-au obosit treburile casnice.
Dar doar ai spălat vasele.
Am împăturit rufele, ba chiar am și dus gunoiul.
Ai făcut treabă bună.
Știu, așa că azi ia-mă mai ușor.
Bine, atunci du-te și culcă-te.
Bine, te sun mâine.
Asta e tot?
Aoleu!
„Aoleu”?
Of, bine. Te iubesc foarte mult.
Îmi pare rău.
De ce îți pare rău?
Vai, ce enervant! De ce nu mă pot opri?
Gyeong-seon, cu ce pot să te ajut?
Nu te deranja.
Să te fac să râzi?
Nu te deranja, e în regulă.
Ce o să faci?
- Știi deja ce o să fac. - Hei, încetează!
Ba nu.
Ce-i cu tine? Ce penibilă ești!
Yeong-in ți-a cerut să aduni dovezi?
Da. M-am gândit mult dacă să vă spun sau nu.
Dar mi s-a părut că ar trebui să știți.
Nu e genul care să ceară dovezi fără să aibă un plan.
Eu am multe întâlniri în afara biroului,
interacționez foarte rar cu angajatele.
Nu sunt apropiat nici de angajați.
Bănuiesc că s-a gândit că nu mă va suspecta nimeni
nici dacă îi abordez.
- Dacă nu vreți să o fac... - Fă-o.
Se pare că Yeong-in e foarte hotărâtă.
Luați loc.
Vreau să faceți ceva pentru mine.
Vreau să strângeți dovezi în privința tuturor tratamentelor injuste
la care au fost supuse angajatele, nu doar pentru hărțuire sexuală,
ci și în privința slujbei.
V-am ales pe voi două fiindcă ați răspuns cel mai sincer la chestionar.
Am crezut că e anonim.
Considerați că n-aveați cum să vă ascundeți de mine.
Alte întrebări?
Sondajul nu e suficient?
Rata de participare e prea scăzută
și nu suntem convinși că e adevărat ce au scris.
Cum adunăm dovezi de la bărbați?
O să mă ocup eu.
Vrei să spui că vei rezolva plângerile
doar dacă sunt susținute de dovezi?
Da, deocamdată. Și sper ca agresorii care nu au fost raportați
să sfârșească prin a se autodenunța.
Dar poate că cer prea multe.
Istoricul mesajelor de grup și SMS-uri?
Sper ca asta să fie tot.
Sper că nu e ceva mai rău.
Nici nu vreau să mă gândesc.
Intră!
Domnule Nam, poftiți raportul de vânzări.
Raportul de vânzări?
Domnișoară Kang, de când ești administratoare?
De șapte ani.
Deja?
Și cum e?
Acum m-am obișnuit cu tot.
Cu experiența și competența ta,
nu crezi că a venit vremea să fii promovată?
Avem multe angajate de sex feminin în companie,
poate părea că nu se remarcă nimeni.
Dar, cum să spun?
Mereu se remarcă cineva. Nu ești de acord?
O voi lua ca pe un compliment.
Vai, firește!
Dar, vezi tu,
circumstanțele sunt dificile.
Alegerea de a sprijini o singură persoană
nu e așa ușoară precum pare.
De ce?
Fiindcă lumea bârfește.
Ce vreți să spuneți, mai exact?
Nimic extraordinar.
Dar, după cum știi deja,
se petrece ceva.
Așadar...
dacă ar fi
să te susțin pe tine,
trebuie să fiu într-o poziție stabilă.
Știi tu.
În loc să mă ocup de rapoartele de vânzări...
Știi ce zic.
Voi încerca să aflu ce se petrece.
Ești isteață.
Ești chiar perspicace.
Ce vor păți agresorii când vom dezvălui adevărul?
Vor fi concediați, nu?
Imposibil.
Crezi că se va termina cu o pedeapsă? Nu se poate.
Trebuie să ne luptăm să fie concediați.
Ducem lucrurile puțin prea departe.
Toți încearcă să-și câștige existența.
Noi nu facem tot asta?
De ce te ambalezi așa?
Nu vreau să fiți afectate negativ de confruntare, asta e tot.
De ce te excluzi?
Ce vrei să spui?
Nu mă mai presa, bine?
Am plecat.
Ticăloasa...
Chiar n-are nimic?
Nu e prea scump?
Nu-ți face griji, mănâncă.
Îmi permit să-mi tratez colegul cu o masă ca asta.
Mănâncă, mai putem comanda.
În fine, vreau să spun
că sunt foarte mândru de noi că am ajuns până aici.
Mă rog, am fost ajutați pe parcurs.
Cine ne-a ajutat?
În cazul tău,
domnul Nam a avut mare grijă de tine.
Asta e o porcărie totală.
Datorită mie se află în continuare în poziția în care e.
Corect, tu l-ai sprijinit în multe privințe.
Și asta nu e tot.
Toată lumea va avea de suferit dacă spun ceva.
Îți amintești?
Fata care era la Resurse Umane și s-a măritat. Cum o chema?
- O chema... - Vezi tu,
numai domnul Nam o putea atinge.
Chiar așa de rău e?
Eu n-am observat niciodată.
Trebuie să înveți să cunoști oamenii dacă vrei să ai succes.
Și mai e.
Știi că de curând am fost în delegație cu Jin-a, da?
- Da. - Și atunci... Vai, nu mă porni.
Nu el ți-a zis să îi scoți la masă?
Exact de asta cei care se abțin sunt niște idioți.
Sincer, făceam lucrurile acelea numai când mă entuziasmam
în timpul cinelor cu echipa,
fiindcă ne distram de minune împreună.
Exact, așa e.
Dar lucrurile au degenerat fiindcă angajatele au înțeles greșit.
Însă el e în cu totul altă ligă.
Am găsit-o. Vai, trebuie să auzi asta.
„Vrem să ajungem la un acord avantajos.
Ar fi o idee bună ca Jin-a să spargă gheața.”
Practic mi-a zis să mă folosesc de ea
să-i momesc să ne dea ce vrem, nu?
Vai, sunt...
- Nici nu pot... - Nu inventez nimic.
Dar cred că Jin-a și-a dat seama că ceva e în neregulă.
S-a retras.
Vai, fata aia...
Tată, ce faci aici?
Te-am așteptat ca să te scot în oraș.
Sigur vrei să-mi spui ceva.
Ce e?
O să îți spun ceva,
dar nu mă înțelege greșit.
În primul rând,
vreau să știi că eu și mama vă punem mereu pe primul loc
și e datoria noastră să vă călăuzim
pe drumul cel bun.
Știu că ești supărată pe mama ta, dar...
Nu sunt supărată.
Sunt doar dezamăgită.
Da.
Dar o poți înțelege, nu?
Nu, nu o pot înțelege.
De ce nu îi place de Jun-hui?
Care e problema?
Nu e nimic în neregulă cu el, dar...
Știu că nu e corect să judeci oamenii
după mediul în care au crescut
sau după avere,
dar lipsa părinților are un impact enorm asupra copiilor.
Tată.
Nu poți omite importanța părinților în viața omului.
Chiar și când pășești în lumea reală,
tot mai ai lucruri de învățat de la părinți.
Iar când ți-e greu,
părinții te pot sfătui din experiența lor.
Așa te ajută părinții să crești.
E Jun-hui un ticălos?
E nepoliticos sau nu respectă bătrânii?
- Nu. - Atunci care e problema?
Nu există absolut niciun motiv legitim.
Crezi că eu sunt iubită de toți fiindcă m-ați crescut tu și mama?
Nicidecum.
Eu cred că și tu, și mama
sunteți mândri că sunt a voastră,
dar nu sunt specială.
De fapt, alții sunt mai buni ca mine în anumite privințe.
Jun-hui?
Sunt recunoscătoare că e cu mine.
Câteodată chiar mă întreb dacă merit să fiu prietena lui,
fiindcă e o persoană minunată.
Perspectiva ta e diferită de a mamei tale sau de a mea.
Ce e iubirea?
Ai zis că treaba părinților e să-și învețe copiii să fie mai buni.
Atunci spune-mi ce e iubirea.
Tată.
Pentru prima dată în viață...
învăț ce e iubirea...
și cum să iubesc pe cineva.
Am învățat multe de la Jun-hui.
Tot ce am făcut pentru mama la spital...
Cum am ajutat-o să se schimbe,
am încălțat-o
și am coborât-o din pat...
Până și cum am vorbit cu ea...
El mereu își face griji că o să cad și-o să mă rănesc.
Deși sunt adult,
mereu e îngrijorat, ceea ce îmi demonstrează cât de mult mă iubește.
M-a învăluit în iubire pe mine,
fiica voastră.
Cum puteți respinge un băiat care o iubește pe fata voastră?
Cum să nu fiți de acord cu el?
E un om atât de inimos!
E tare bun la suflet.
Nu voi asculta de voi.
Voi renunța numai dacă, după ce o trăiesc pe cont propriu.
simt că n-o să meargă.
Până atunci, nu mă despart de el
indiferent ce ziceți voi.
Nu-mi pasă dacă vă dezamăgesc.
Și voi m-ați dezamăgit pe mine.
Ai plecat de mult de la cafenea.
De ce n-ai ajuns acasă?
Unde ești?
De ce ai vocea asta tristă?
Nu ești bolnavă, nu?
Nu poți să te îmbolnăvești.
Vocea îți sună ciudat.
Am nasul înfundat de la frig.
Ești îmbrăcată prea subțire.
Sunt complet înfofolită.
Iar muncești toată noaptea?
Nu, aproape am terminat proiectul.
Și iată ce propun.
Ce anume?
Hai să gătim ceva în weekendul ăsta.
Eu nu știu să gătesc.
Mă temeam că o să te oferi.
Și?
Ce îmi pregătești?
Pot să-ți fac ce vrei tu.
Orice vreau?
Desigur.
Fac orice pentru tine, Jin-a.
Ce vrei?
Vreau...
Te vreau pe tine.
Tot ce vreau ești tu, Jun-hui.
De ce ai venit singură?
Dacă ești așa curioasă, ar fi trebuit să vii cu noi.
Nu vreau să mă repet. Întreabă-l pe tata când vine acasă.
Să fii disponibilă weekendul ăsta.
O prietenă de-a mea vrea să-ți prezinte un băiat.
Te porți așa pueril,
încât mă dezguști.
Pramatia aia...
Sunt destul de grijulii, să știi.
De ce nu-i lăsăm în pace să vedem ce se întâmplă?
Și dacă se atașează prea tare unul de celălalt?
Ca tatăl ei, cum poți spune ceva atât de iresponsabil?
Deja sunt îndrăgostiți. Nu e ca și când i-am putea despărți.
Nu așa funcționează iubirea.
Poftim? „Iubire”?
Ce tot îndrugi acolo?
E numai fiindcă se cunosc dintotdeauna.
Clar nu e iubire.
Atunci ce e iubirea? Știi măcar ce e?
Doamne! De ce nu-mi spui tu ce e?
Nu îți spun.
- Am încheiat discuția. - Stinge lumina.
Să nu mă calci!
Văd tot.
Următorul joc va fi despre gătit?
Ce tot spui acolo?
Atunci de ce te uiți la rețete?
Vreau s-o invit pe Jin-a aici și să gătesc ceva în weekendul ăsta.
Pentru mine de ce nu faci asta? Zău așa!
E prea devreme să fii geloasă.
Vrei să spui că o să fie mai rău?
Nu vei putea tolera așa ceva.
Te-ai supărat?
Da, m-am supărat foarte tare.
Fii și tu mai înțelegătoare!
Nu pot!
Noapte bună!
CANADA
Alo?
Da, cine e?
Eu sunt, Gyeong-seon.
Salut. Ce mai faci?
Ai timp să stăm de vorbă?
- Fix acum? - Nu poți vorbi?
Păi... sunt pe afară cu copilul.
Și eu sunt copilul tău, tată.
De ce îmi spui asta din senin?
Despre ce altceva preferi să vorbesc?
Vrei să-ți urez toate cele bune?
Sau să nu te mai sun niciodată?
Doamne...
Știi câți ani au trecut?
Te-ai întrebat vreodată ce mai facem eu și Jun-hui?
În regulă.
Mereu spui asta.
Până când o să ne mai eviți?
Chiar să nu avem nicio așteptare de la tine, tată?
Hai să discutăm altă dată.
Beau ca să adorm.
De ce nu poți adormi?
Fiindcă mi-e dor de tine.
E doar o scuză ca să bei.
Dacă aș putea, ți-aș arăta
cât de dor îmi e de tine acum.
Și mie mi-e dor de tine.
Mi-e dor de tine de mor.
Mie nu mi-e chiar așa de tare.
Nu face mutre, bine?
E plăcut.
Ce anume?
E ca și cum ne-am putea vedea chiar și când nu suntem împreună.
Am auzit aia.
Prietenul meu bea,
m-am gândit că ar trebui să beau și eu.
Îți închideam eu gura dacă erai aici.
Cu ce?
Cu treaba la care te gândești acum.
Numără până la zece.
Deschide ușa.
Nu am greșit când am decis să ies cu Jin-a.
Nu te ridici la nivelul standardelor mele.
De ce spui mereu că nu ai nimic?
- Vino încoace. - Supără-te cât vrei.
O poți vorbi de rău pe mama.
A sosit Yoon Jin-a.
Facem asta pentru voi. Nu vă puteți eschiva la nesfârșit.
Cele hărțuite de dl Nam...
Doamne, Jin-a...
Hai să nu ne trădăm între noi.
- Spune-mi „cumnate”. Termină! - „Cumnat” pe naiba.
- E fratele meu. - E prietenul meu!
A venit tata.
Cui îi pasă ce are de zis? Schimbă ceva?
Cui i-ar mai păsa așa de mine?
Mereu înfrunți singură stresul.
De ce m-ai mințit? De ce?
Dă-te de pe ea imediat! Ți-am zis să te dai de pe ea!
Jin-a!
N-am nimic. Chiar n-am nimic.
Și eu sunt bine.
Pot depăși orice.
Subtitrarea: Clara Lițescu