UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
Deschide ușa.
EPISODUL 11
În Gumi-dong, da?
- Da, și mă grăbesc. - Bine, doamnă.
Când credeți că ajungem?
- Păi cam în... - Să mergeți încet.
- Încet. - Poftiți? Bine.
Ce zici să facem?
E Gyeong-seon?
Nu, e Seung-cheol.
Vine pe aici când se îmbată.
O să încerc să-l trimit acasă. Rămâi aici, da?
Bine.
Să nu ieși.
Deschide ușa.
Îmi pare rău.
Deschide ușa imediat!
Nu pot face asta, îmi pare rău.
O s-o trimit acasă.
O să o trimit acasă imediat,
așa că vă rog...
lăsați-o în pace.
Poftim?
S-o las în pace?
Doamne, ce tupeu ai!
Crezi că ți-aș mulțumi
că ai încercat să-mi ocrotești fiica?
Mișcă.
Sunt nepoliticos, dar nu vă pot lăsa înăuntru.
Eu sunt de vină. E vina mea.
Vă rog să vă descărcați pe mine.
O va răni dacă vă vede aici în felul ăsta.
Nu pentru mine vă rog să nu faceți asta,
ci pentru fiica dvs.
Treceți cu vederea de data asta, vă rog.
O s-o trimit acasă imediat.
Vă rog.
Noroc că ești micuță.
Ce s-a întâmplat? A plecat?
Nu.
A mai adus un amic și e foarte insistent.
Atunci ce facem?
I-am zis să cumpere de băut.
- Așa că azi, ce-ai zice să... - Bine, plec acum.
N-avem timp de asta.
- Am plecat. - Îmi pare rău.
Să nu-ți pară.
Ai grijă la drum.
- Imediat ce ajungi acasă... - Nu te sun.
Dă-mi un mesaj.
Bine.
Știu că șofezi bine, dar să nu te grăbești.
Bine.
Pa!
- Să vă dau ceva de băut. - Nu am nevoie.
IUBITA
Jun-hui.
Știi cum vă consider eu pe tine și pe Gyeong-seon
și cât de mult țin la voi.
Știi asta deja, da?
- Da. - Atunci cum ai putut face una ca asta?
În fine.
Toți greșim.
Toți greșim măcar o dată în viață, nu?
Nu am greșit când am decis să ies cu Jin-a.
Părerea asta poate o ai acum.
De asta ai lăsat lucrurile să ajungă până aici.
Dar, Jun-hui,
hai să nu complicăm lucrurile așa.
Și tu, și Jin-a aveți toată viața înainte.
N-ar trebui să vă pierdeți timpul
cu ceva atât de mărunt ca asta, nu crezi?
Știu
că nu-ți place ce spun.
Știu asta.
Dar ce altceva pot să zic având în vedere poziția în care mă aflu?
Suntem practic rude, știi doar.
Nu ți se pare că toată treaba asta e foarte deplasată?
Suntem...
doar doi oameni care s-au îndrăgostit.
Încercați să ne înțelegeți.
Tu poți încerca să înțelegi de ce mă port așa?
Poți face asta pentru mine?
O să mă pun în genunchi și o să te implor.
- Jun-hui, te rog. Te implor. - Doamnă Kim.
- Vă rog, nu... - Te implor.
Doamnă Kim.
Vă rog, ridicați-vă.
Ai înțeles tot ce ți-am zis, da?
Da?
Nu.
Știu că am multe defecte.
Tocmai de asta,
vreau să dovedesc că pot fi mai bun
nu doar lui Jin-a, ci și dvs. și domnului Yoon.
Vă rog, dați-mi o șansă.
Da.
Tocmai tu, dintre toți.
Ar trebui să fiu complet sinceră cu tine.
Știi...
că am standarde înalte în privința oamenilor, da?
Tu nu te ridici la înălțimea standardelor mele.
Știu că oamenii spun că cei ca mine sunt snobi
și chiar ne acuză că ne folosim copiii să obținem ce dorim.
Mie nu-mi pasă de ei.
De ce?
Fiindcă sunt așa pentru copiii mei.
Fiecare părinte își dorește ce-i mai bun pentru copiii lui
și nimic mai prejos de atât.
După părerea mea,
nimeni nu-și trădează standardele
decât dacă nu are de ales.
Dacă tatăl lui Jin-a nu era deja pensionat,
aș fi țintit și mai sus.
Crezi că sunt așa
fiindcă eu cred că mi-e datoare că am crescut-o?
Nicidecum.
Fac asta fiindcă vreau ca nu doar Jin-a și Seung-ho
să aibă o viață mai bună, ci și copiii lor.
Îți trebuie putere ca să duci o viață mai bună.
Ce îți dă putere într-o societate capitalistă?
De unde crezi că vine succesul?
Sunt tânăr încă.
- În viitor... - Doamne!
Ești mai deștept de atât.
Știu că înțelegi fiecare cuvânt pe care îl rostesc.
Nu le voi spune celorlalți că ai cedat în fața mea.
Nu fi așa încăpățânat.
Îmi pare rău,
dar nu pot renunța la Jin-a.
Indiferent ce spuneți, nu pot.
Niciodată.
Nu mă face să te rănesc și mai tare. Te rog, nu îngreuna lucrurile.
Nu vreau să spun asta
cum nici tu nu vrei s-o auzi.
Hai să uităm tot ce s-a petrecut între noi
și să facem lucrurile cum au fost înainte.
Îmi pare rău.
Nu pot face cum doriți dvs.
Te pui contra mea?
Dacă așa interpretați dvs., atunci bănuiesc că da.
Aveam o părere prea bună despre tine.
Te credeam mai înțelept.
Îmi pare rău.
Nu pot trăi fără Jin-a.
De ce ai mințit?
De ce m-ai mințit? De ce?
Ține-ți gura! Urmează-mă.
Asta e tot ce poți face?
Așa dai tu tot ce ai mai bun?
Cum îndrăznești să-mi vorbești așa?
Cu ce am greșit?
Spune-mi, cu ce am greșit?
Crezi că n-ai greșit cu nimic? Asta crezi tu?
Da!
Ești incredibilă!
Ce făceați? Ce făceați aici?
Exact ce-ți imaginezi.
De ce? Vrei să-ți spun direct?
Pramatie! Dă-te de pe ea imediat!
Ți-am zis să te dai de pe ea!
Termină!
- Dă-te! - Termină!
Dă-te de pe ea!
Nu-l mai lovi!
- Jin-a! - Dă-te!
Jin-a!
N-am nimic, serios.
Nu mă minți, nu ești bine.
De ce spui mereu că nu ai nimic?
Urmează-mă.
Sunt bine.
Și eu sunt bine.
Pot depăși orice.
Eu o să plec acum.
Cred că Jin-a a plecat deja la serviciu.
Ți-a zis că pleacă mai devreme?
Ți-a zis?
În ziua aceea
când ai ieșit cu Jin-a să faceți mișcare de dimineață,
chiar dormea în camera ei?
Bineînțeles.
Să nu cumva să mă minți!
Normal că nu.
Ar trebui să te gândești la consecințele faptelor tale.
Altfel vei ajunge să regreți totul.
Salut, nu te-am mai văzut de mult.
Aproape că am uitat cum arăți.
Am venit să vă pun la curent cu ce se petrece la cafenea.
Nu te obosi să-mi povestești dacă nu e de bine.
Mă faceți să mă simt incomod.
Chiar dacă te concentrezi pe muncă,
s-ar putea să nu poți face treaba să meargă.
Ar fi trebuit să petreci mai puțin timp cu prietenul tău.
Dacă de asta te-ai lenevit, meriți să fii disciplinată.
Voi accepta pedeapsa dacă o merit.
Apropo!
V-ați simțit bine la film cu domnul Kong?
Era despre prietenia dintre doi bărbați.
De asta v-am dat două bilete.
Dar am uitat să vă spun că v-am dat unul fiecăruia.
V-ați întâlnit la cinema?
Păi... A fost drăguț.
Filmul a fost drăguț.
Ce ușurare!
Vă invidiez.
- Să mergem. - Da.
Ce e?
A sosit Yoon Jin-a.
Și ce? Nu e nimic ciudat în asta.
Domnul Jo a chemat-o în birou imediat ce a sosit.
Dacă îi spune ceva?
Ai zis că ești nevinovat.
Bineînțeles.
N-am făcut decât să încerc să ne împrietenim.
Știi și tu asta.
Sau nu știi?
Nu părerea mea e importantă.
Important e ce cred angajatele.
Tu ce părere crezi că au ele?
Grija ta acum ar trebui să fie
cum o să scapi basma curată din asta.
Cum o să scap basma curată?
Ce trebuie să fac? Cum pot să scap?
Domnul Nam?
Corect.
Dacă un director încasează glonțul,
se va termina repede.
Știu pe unii care îi poartă pică.
Mulțumesc mult.
Probabil va trebui să mă uit iar peste el mai încolo.
Nu sunt complet mulțumit de el,
însă ai făcut treabă bună.
Mă voi strădui mai mult.
Va trebui să revii curând.
Nu putem ține o angajată așa abilă la cafenea.
Mulțumesc de apreciere.
Nu vrei să revii?
Nu pari prea entuziasmată.
Ba vreau.
Problema care deranjează angajatele
de fapt e mult mai gravă
decât mi s-a raportat mie, nu-i așa?
Eu am fost printre cele
care au încercat să nu facă o tragedie din asta.
Așadar,
m-am tot gândit ce aș fi putut face diferit.
Deci deocamdată nu prea am ce spune despre asta.
În orice caz,
cu siguranță de data asta voi avea grijă să vorbesc deschis.
Da, ar trebui. Așa ar fi corect.
Bea niște ceai.
Mulțumesc.
„Rujul pe care îl porți azi e foarte sexy.”
„Mi-ai zâmbit cumva la karaoke?” Și o inimioară?
Trebuia să-l înjurați, să știi.
De ce i-ai trimis un zâmbet?
Trebuia să-i trimit ceva ca să-i închid gura.
Ce dezgustător! Îmi vine să vomit.
Doamne, ce dracului e asta?
Se întâmplă tot timpul, în special în timpul cinelor.
Cred că m-am obișnuit.
De la un punct încolo, am început să le ignor.
De asta nu-mi amintesc vreun incident anume.
Atunci nu avem ce face.
Dar, vedeți voi,
sunt un pic îngrijorat pentru voi.
Poftim?
Se spune că un măr putred
poate strica toată grămada.
Știu că voi n-ați făcut nimic greșit,
dar s-ar putea să suferiți.
Sincer să fiu, cred că de asta îi e cel mai teamă domnului Jo.
- Domnului Jo? - Da.
Să sperăm că nu se va întâmpla așa.
Adică, n-ar trebui.
Dacă sunteți acuzați pe nedrept,
nu voi putea tolera.
Ei bine...
Ce e?
- N-am filmat intenționat. - Bine.
Am filmat din amuzament, în timpul cinei.
Bine.
Arată-mi.
Facem asta pentru voi.
Nu vă puteți eschiva la nesfârșit.
Nu e vorba de asta.
Dacă nu se rezolvă cum trebuie,
vom sfârși umilite și atât.
Și nimeni nu ne garantează că nu se vor răzbuna.
Dacă vom fi concediate?
Și dacă nu vom fi concediate, ne vom da noi demisia
din cauză că ne judecă lumea.
Clar. Va fi greu să ne găsim de lucru
și, dacă găsim, ne vor urma și bârfele.
Tu ce părere ai, Se-yeong?
Să sperăm că totul va merge bine.
A sunat foarte fals ce ai zis.
Îmi pare rău că spun asta,
dar, din fericire, noi două...
nu suntem victimele acestei chestiuni.
Ar trebui să le înțelegem situația.
Nu cred că ar trebui forțate să vorbească.
Ar fi o idee bună să le lăsăm să se gândească.
Hai să ne vedem altă dată și să facem schimb de opinii.
Să discutăm altă dată.
Intră.
BIROUL DIRECTORULUI
Poftim.
NECESITĂ APROBARE
Doamne, Jin-a...
Poftim.
Ca de obicei, nu am motive să-ți atrag atenția,
în ciuda faptului că am căutat nod în papură fiindcă m-ai rănit.
Dar ce am făcut?
Yoon Jin-a și Seo Jun-hui.
Nu eram eu pețitoarea lor.
Și pe mine m-a șocat vestea.
Părinții tăi ce au zis?
Ai zis că sunt tare pretențioși.
Li se pare suficient de bună pentru el?
Nimeni nu li se va părea suficient de bună.
Adică nu sunt de acord cu ea?
Te entuziasmezi prea tare.
Nu mă înțelege greșit.
- Savurează-ți băutura. - Mulțumesc.
Nu vreau.
Le-am fiert fiindcă ai zis că nu poți mânca mâncare obișnuită.
Prietenii tăi...
Unii dintre ei încă lucrează, nu?
Da.
Îi poți întreba dacă o pot ajuta pe Jin-a?
Nu o putem obliga să iasă cu altul.
Nici măcar părinții nu fac asta.
Vorbesc despre o slujbă.
Vrea să își dea demisia?
- O voi face eu să-și dea demisia. - Ce spui acolo?
Trebuie să-i despărțim.
Și soluția ta e s-o faci să-și dea demisia?
Ai înnebunit?
În plus, în ziua de azi nu e ușor să găsești de lucru.
De asta te rog să tragi niște sfori.
Nu mai vorbi prostii.
Aoleu...
Ai muncit peste 30 de ani
și totuși nu ai deloc relații.
Dacă reușeai să-ți păstrezi locul de muncă,
Jun-hui n-ar fi cutezat vreodată să iasă cu Jin-a.
Oare cât de amărâți ne consideră?
Nu-mi vine să cred că i se pare că ne merită fata.
Bine, e vina mea. Eu sunt responsabil pentru tot.
Și ce vrei să fac?
Să-mi scriu CV-ul și să-mi caut de lucru?
Găsește de lucru dacă poți.
Nu-mi vine să cred ce zici! Cum poți să-mi spui așa ceva?
De ce se enervează așa?
Aoleu!
Ne-am uitat la prea multe? Pur și simplu nu pot alege una singură.
Compania chineză a cerut ceva anume?
Nu cred că au ceva anume în minte.
Va trebui să ne gândim noi la ceva.
Când începem să lucrăm împreună?
Imediat ce aranjează ei tot.
Mai avem timp.
Tot nu vrei să te duci?
Nu.
Nu ai pic de loialitate față de companie...
Am stat trei ani în State.
Am ceva de terminat, așadar mă scuzați.
E tare tupeist de când are prietenă.
- Nu-i așa? - Ba da, e tare enervant.
Doamne!
Auzi, Jun-hui?
Încetează să mai întreci măsura.
Dacă te dau afară?
Atunci să mă dea afară.
Haide!
Ești îndrăgostit, dar vino-ți în fire!
Nu e chiar așa ușor.
Ai timp?
De ce?
Hai să mâncăm.
- M-ai speriat. - Doamne!
Vai, amândoi sunt ciudați.
Nu te întreb, fiindcă o să-mi spui că totul a mers bine cu mama ta.
Mai precis, nu s-a întâmplat absolut nimic.
Ce ușurare!
Cred că a fost tare înțelegătoare.
Nu trebuie să te forțezi să spui asta.
Te poți înfuria cât vrei tu.
Poți s-o și vorbești de rău pe mama.
Nu mă deranjează deloc.
„De ce mă desconsideră, când nici fata ei nu e mai brează?”
Poți s-o critici și să te înfurii. Nu mă va deranja deloc.
Pot asculta orice spui fără să mă supăr.
Mă dezamăgești.
Știu foarte bine ce fel de om ești.
Dar din cauza mea spui intenționat lucrurile astea urâte.
Și pari foarte hotărâtă să înrăutățești situația acasă.
Nu fi așa. Mă faci să mă simt prost.
E din cauză că sunt supărată.
Gândește-te cum m-aș simți eu când spui și faci prostii.
Ți-am zis că nu mă deranjează nimic.
Nu mă deranjează nimic atâta vreme cât tu nu suferi.
Tocmai îmi spui să stau și să te privesc cum suferi?
De ce o spui așa? Vei fi lângă mine tot timpul.
Așa?
Da, așa.
Mai ești dezamăgit?
Nu. Îmi place de tine de mor.
Nu ai voie să mori fără permisiunea mea.
Atunci ce am voie să fac?
Nimic.
Nu mișca mâna.
Vezi? Acum îți pot controla și corpul.
- Doamne. - Ridică piciorul drept.
Ridică mâna stângă.
- Ia te uită! - Chiar nu te pot învinge.
Crezi că mă poți învinge?
Nu chiar.
Ce?
Te temi că va trece pe aici cineva care n-ar trebui să știe de noi?
Ce nebun ești!
De ce? Care e problema?
Trece cumva vreun tip de care n-ar trebui să știu?
Stai!
De ce? Vino încoace.
Bine.
Ce nu îți convine?
INCHEON AEROPORT MAGLEV
Mulțumesc.
Unde te duci?
Mă duc să mă întâlnesc cu Gyeong-seon.
Poți să vii cu mine dacă nu mă crezi.
Ia-ți medicamentele. Nu vin târziu.
Dacă lipsește ceva, mă poți suspecta pe mine.
Ia tot, dacă tot te-ai apucat. Ce prost ești!
Tu ieși cu Jin-a fiindcă ești așa deștept?
De ce ieși cu ea?
Fiindcă e frumoasă.
Ce idiot!
De ce nu m-ai sunat?
Mi se pare că ești supărată pe mine.
Știi că nu-mi place să mă port cu mănuși.
E din cauză că știu
că mama ta o să te certe că stai cu mine.
Nu o să mă certe.
Deci spui că vei continua așa?
Nu vreau să ai probleme din cauza mea.
Prefer să tac.
Cred că tu și Jun-hui v-ați născut pentru mine.
Cred că într-o viață anterioară am fost soldat și v-am salvat.
Cred că în viața asta v-ați născut ca să mă răsplătiți.
Vrei să te pocnesc?
Sincer vorbesc.
Cui i-ar mai păsa de mine așa?
Mereu suporți stresul singură.
Lui Jun-hui îi e greu?
Știi că n-o arată.
Să bem un pahar, prietenă?
Așa să facem, prietenă?
- Adu-le încoace. - Bine.
Doar un pahar?
Hei, hai să facem pariu.
Seung-ho vrea să facem pariu.
Jin-a, nu face necazuri și du-te acasă.
Ai auzit, da?
Bine, să nu beți prea mult.
Un pahar și atât.
Bine, te sun mai încolo.
Doamne!
Scuze.
N-ar fi trebuit să vin, ești tare enervant.
De asta toată lumea ar trebui să-și asculte mama.
Mi-a zis să nu ies cu tine.
Tu n-o sfidai, erai băiatu' mamii.
Ascultă.
Să-ți dau un pont.
Tuturor mamelor de pe lume le place să joace un rol.
De asta m-am hotărât să devin băiatu' mamii.
Dacă mă port ca un puști imatur,
va crede că încă trebuie să aibă grijă de mine.
Poate că mă cicălește, dar în sufletul ei va fi fericită.
Deci ce pont voiai să-mi dai?
De fapt i se aplică lui Jin-a.
Ar trebui să pretindă că are nevoie de ajutorul mamei.
Apoi să încerce s-o cucerească purtându-se imatur.
Dar ea e imatură oricum.
Sunt convins că o să meargă.
O cunoști bine pe mama ta,
dar nu și pe Jin-a.
În ce sens?
În toate.
În fine.
Crezi că s-a schimbat?
Sigur că da.
Azi e așa doar din cauza lui Gyeong-seon.
Așa e Jin-a.
Te înșeli.
Câte știi tu despre ea?
- Dar tu? - Eu sunt fratele ei.
Eu sunt iubitul ei.
De acum înainte te-ai hotărât să fii obraznic?
Încearcă să-mi zici „cumnate”.
- „Cumnat”, pe naiba. - Hei!
- Cumnate? - Termină!
- Meriți una după ceafă! - Scuze.
- Vrei să mori?
Faptul că nu știm
Ce ne-aduce ziua de mâine
E foarte palpitant
Deși poate fi înspăimântător
Asta-i viața
Nimeni nu știe ce aduce viitorul
Ia stai, ăla nu e fratele meu?
E Jun-hui.
- Jun-hui! - Salut!
Hei, e fratele meu!
E iubitul meu!
Hei, eu sunt cumnata ta!
Doamne, cumnata mea!
Aoleu!
- De ce ați băut așa mult? - Noroc!
Noroc!
Îți cam piere cheful, nu?
E simpatică.
Hai, valea.
Piei din ochii mei.
Desigur.
Haide.
Seung-ho.
Până acum nu ți-am cerut niciodată nimic.
De ce ești așa serioasă?
Bine, voi fi alături de Jun-hui când va avea nevoie de mine.
Nu, e vorba despre Jin-a.
Te rog să fii alături de ea.
Asta poți face tu pentru Jun-hui.
Înțeleg ce vrei să spui.
Probabil că deja te-ai gândit la asta,
dar nimeni nu știe...
ce se va întâmpla cu ei.
Dar eu, personal,
o să mă asigur că nu-mi voi pierde prietena
orice ar fi.
Asta voi face eu, vreau să faci și tu același lucru.
N-ar trebui să mă rogi
în loc să-mi dai ordine?
Tu doar fă ce-ți spun eu.
Nu îmi place așa mult de Jun-hui.
Chiar și așa, fii alături de el.
Nu-ți face alt prieten bun.
Nu mă poți obliga să fac asta.
Am propriile gânduri și preferințe.
Chiar așa de tare îl urăști?
Vai de mine.
Îmi faci favoarea asta dacă te rog în genunchi?
Seung-ho, te rog, fii alături de el.
Vorbesc serios.
Ce faci? Termină!
- Ticălos mic ce ești! - Ce faci?
Dacă îți spun să faci ceva, fă-o și gata.
Cum îndrăznești să fii așa necuviincios?
- Bine, gata! - Fă cum îți spun.
Doamne!
Hai să nu ne trădăm unul pe celălalt.
Noroc!
Nu te oblig să depui mărturie.
Și nu te voi învinui dacă alegi să nu o faci.
Numai să știi...
că nu mi-e ușor să te împovărez
cu așa ceva.
Mă numesc Jin-a, manager adjunct al unității operative a francizei.
Aș dori să împărtășesc prin ce am trecut în ultimii zece ani
lucrând ca administrator.
Totul se bazează pe fapte concrete
și sunt dispusă să depun mărturie oricând este necesar.
Bună ziua!
Probabil că tu faci toată treaba în casă din cauza rănii mamei tale.
Ei, nu fac chiar totul.
Vei fi o nevastă bună.
- Ai grijă de tine! - Mulțumesc, și dvs!
Pa!
De ce e nevoie de trei oameni să pună masa?
Stai jos, Seung-ho.
- După ce termin. - Stai jos odată, mă distragi.
- Mănâncă. - Bine.
E azi la ora 15:00.
Ți-am zis să îți faci timp pentru întâlnirea aia în weekend.
S-a stabilit deja, așadar va trebui să te duci.
- Mamă. - Liniște.
O să îi găsesc un băiat cumsecade și am încheiat discuția.
Crezi că suntem ca familiile acelea bogate?
Nu ți se pare că întâlnirile pe nevăzute sunt demodate?
Așa fac familiile bogate pentru copiii lor.
Tacă-ți gura, bine?
Ți-am zis că la 15:00.
Am planuri azi.
Poftim?
Nu m-ai auzit? Am zis că azi am planuri.
Nu începe.
Mamă.
Fă ce-ți spun, bine?
Ba nu, nu trebuie s-o asculți pe mama.
Nu, o să te cert eu dacă faci ca ea.
Tu ce îți închipui că faci?
Ia te uită cine vorbește! Nici n-ai întrebat-o dacă vrea.
Știu că e fata noastră, dar nu îi da ordine!
Ce-i cu tine? Arată că ai clasă!
Ce ai zis?
Cum îndrăznești? Cum să spui asta?
Spun ce vreau eu!
Tată.
Și tu la fel.
De ce nu ripostezi dacă nu vrei să faci ceva anume?
O să spun ceva, în calitate de cap al familiei. De acum înainte,
toată lumea va fi liberă. Dacă faci altfel,
te dau afară din casă!
De data asta ai sărit calul.
Ce-mi pasă mie dacă îi gătești sau nu?
Ce, Jin-a e iubita mea?
Nu, e numai a mea.
- Nu ți-ar fi rușine... - Nu știu ce ingrediente să cumpăr.
Hai împreună.
Nici măcar n-o pot vorbi de rău, fiindcă e prietena mea.
Ce ai putea spune rău de ea? E adorabilă.
- Nu ți-ar fi... - Iar? Stai, te sună cineva.
Poți răspunde.
E un telefon important. Du-te acasă.
Haide.
Salut!
Unde pleci?
Trebuie să rezolv ceva pentru mama.
Să vin cu tine?
Nu, e în regulă.
Când te întorci?
Nu durează mult.
Hai să luăm cina împreună în loc de prânz.
Bine, dar...
Bine atunci. Sună-mă când ai terminat.
Scuze.
Pentru ce?
Fiindcă mi-am încălcat promisiunea.
Nu chiar, doar amânăm câteva ore.
Chiar și așa.
Sigur te poți duce singură?
Sunt foarte independentă.
Sunt foarte mândru de tine.
Te sun mai târziu.
Să nu plângi chiar dacă ți-e foarte dor de mine.
- Termină. - Bine. Să mă suni.
Nu pot veni cu tine la cumpărături.
A intervenit ceva la cafenea.
Jin-a, ești o fiică tare bună.
Faci chiar și ce nu vrei să faci, doar ca să n-o superi pe mama.
Chiar ești adult acum.
Da, fă rapid cunoștință cu el
ca să nu o superi pe mama.
E mai bine decât să vă contrați. Pe termen lung, o să te ajute
să o convingi...
Tată.
Știu că încerci să mă ajuți,
dar nu faci decât să-mi înrăutățești situația.
Chiar am vorbit serios.
Știu.
Știu asta.
Dar, tată, îmi doresc un singur lucru.
Nu vreau să mi se dea atenție.
Că e vorba de acasă sau la muncă, nu vreau atenția nimănui.
Nu vreau să fiu în centrul atenției, e singura mea dorință.
Azi mă voi întâlni cu tipul ăla, dar nu din cauza mamei.
Nici pentru tine nu o fac.
O voi face pentru Jun-hui.
Mă duc acolo datorită lui Jun-hui.
Am plecat.
Trebuie să trec pe la cafenea.
Mă rog...
Dar de ce ești îmbrăcată așa?
Care e problema cu hainele astea? Le port mereu.
Am ceva de făcut. Îți povestesc mai târziu.
Zi-mi acum sau te voi urmări.
A venit tata.
Și?
Vrea să ne vedem.
Și ce dacă?
Ce? Ar trebui să mă văd cu el și să ascult ce are de zis.
Cui îi pasă ce are el de zis? Schimbă ceva?
O să mă descarc și o să mă cert cu el.
S-a purtat oribil și nu pot ignora asta.
Trebuie să discutăm față în față odată.
Ne vedem mai târziu.
Jin-a.
Ce faci aici?
Gyeong-seon!
Ești aici fiindcă...
Nu-mi vine să cred.
Gyeong-seon.
Poți să nu îi spui lui Jun-hui?
Cam știe deja.
De unde știe?
I-a spus Seung-ho că merg la o întâlnire?
Ce?
De asta ești aici? Nu din cauza lui tata?
Tu chiar ai venit la o întâlnire?
Jin-a, ești nebună?
Ți-ai pierdut mințile?
Cum rămâne cu Jun-hui? Te-ai jucat cu el?
Gyeong-seon, lasă-mă să explic, e...
Desparte-te de Jun-hui.
Incredibil!
- Tu nu ești Jin-a? - Faptul că s-a dus la întâlnire
înseamnă că nu te respectă deloc.
Te tratează de parcă nici n-ai exista.
- Jun-hui iar pleacă din țară? - Cred că domnișoara Yoon nu știa.
Nu dă nimănui a doua șansă.
Nu știu sigur dacă Jin-a o să fie în regulă dacă se află.
- Doamne! - Sunteți bine, domnule Nam?
Mă pot întâlni cu Jun-hui?
Ce altceva aș mai putea face pentru tine?
De ce nu m-ai sunat?
Mi-era teamă.
Că mă supăr?
Că o să-mi ignori apelul.
O să fac cum vreau eu.
Ce anume?
Să te iubesc și să am grijă de tine.
Nu pot face nici atât?
Subtitrarea: Clara Lițescu