UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
Jin-a, ești nebună?
Ți-ai pierdut mințile?
Cum rămâne cu Jun-hui?
Te-ai jucat cu el?
Gyeong-seon, lasă-mă să explic, e...
Desparte-te de Jun-hui.
Incredibil!
Gyeong-seon!
Nu m-ai auzit?
Desparte-te de Jun-hui. Atât am de zis.
Crezi că eu voiam să vin aici?
Doar o știi pe mama.
Nu cedează până ce lucrurile nu ies cum vrea ea.
Am venit aici doar ca ea să nu mă facă...
Încăpățânata aia de maică-ta nu îl acceptă pe Jun-hui.
Tu ești ascultătoare, desparte-te de el.
Te rog, nu face situația și mai grea pentru mine.
Chiar crezi că eu și Jun-hui ne-am născut pentru tine?
De ce trebuie să fim mereu înțelegători cu tine?
Și cât mai trebuie să suportăm?
Când vine vorba de Jun-hui, nu-mi pasă
împotriva cui mă lupt, nu-mi pasă de nimic altceva.
Pentru tine înghit felul în care îl tratează părinții tăi.
Altfel nu m-aș fi abținut.
Dar ai întrecut măsura. Nu mai pot tolera așa ceva.
Nu mai suport să văd cum e privit de sus.
Despre ce vorbești?
Nimeni nu se uită de sus la el.
Tu o faci.
Tratezi asta cu atâta ușurință,
de parcă e doar un subiect de palavre.
Familiei tale îi e milă de mine și de Jun-hui
și nici nu le e jenă să arate că nu ne consideră egali.
Poate e doar în capul meu,
dar eu, de acum încolo, nu mă mai abțin.
Domnișoară Yoon Jin-a?
Cu mine trebuie să vă întâlniți.
- Mergem? - Da.
EPISODUL 12
Scuze.
Să luăm loc aici.
Da?
Ia loc.
O să stau aici.
Bine.
E totul în regulă?
Nu.
Adică da, sunt bine.
Tu nu ești Jin-a?
Bună ziua.
Tu ești, nu-i așa?
Da.
Ce a trecut timpul, nu?
Da.
Gyeong-seon e acolo.
Da, știu.
Înțeleg.
Bine.
Scuză-mă o secundă.
Și Jun-hui?
Ce-i cu el?
Cât o să mai continui așa?
Doar nu te aștepți să fiu drăguță cu tine.
Hai să nu pierdem vremea așa.
Hai să vorbim constructiv.
Părea că ai ceva să-mi spui atunci când m-ai sunat.
Nu am.
Aveam nevoie să știu că eu și Jun-hui nu suntem singuri
pe lumea asta.
Asta e tot.
Vorbesc serios.
Când un copil din clasă se laudă cu tatăl său,
simți nevoia să te lauzi și tu cu al tău.
Exact așa m-am simțit.
Credeam că la vârsta asta nu mai ai nevoie de părinți.
Nu mă înțelege greșit.
Știu că prezența ta în viața mea îmi va dăuna.
Dar există momente
în care vreau să fii prezent.
E ridicol că oamenii nu știu
cât de prostești sunt stereotipurile alea.
Îmi pare rău.
Știi că ești nepoliticoasă, da?
Îmi pare rău.
Am fost forțat să ies cu o fată
și am ieșit cu una forțată să iasă cu mine.
Dar azi e mult mai rău.
Nu știu cum să îmi cer iertare.
Asta înseamnă că deja îți place de cineva.
Dacă nu e așa, atunci înseamnă că nu îți place de mine.
Asta mă rănește.
Pari un tip cumsecade. Serios.
Să zicem că îmi spui adevărul.
Ce pot să fac ca să nu mai fii așa tulburată?
Nu sunt tulburată.
Fata din spatele tău... E doar o prietenă?
Desigur. E prietena mea și e cu tatăl ei.
N-ar trebui s-o deranjeze că ești aici, nu?
Firește că nu. De ce întrebi?
Atunci de ce se tot uită la noi?
Jin-a a devenit o domnișoară minunată.
Nu s-a măritat încă, nu?
Nu.
Tu ieși cu cineva?
Dar Jun-hui?
Nu știu.
Sigur se va însura în curând.
Timpul zboară tare iute.
Ce înseamnă copiii tăi pentru tine?
Te așteptai să creștem singuri
după ce ne-am născut?
Nu te poți aștepta ca părinții să facă totul pentru tine.
Dar tu ar fi trebuit să faci măcar un pic.
A trebuit să mă las de școală, dar nu te învinuiesc.
La urma urmei, eu am luat decizia.
Dar cu Jun-hui e altceva.
A renunțat la visul de a deveni artist
și s-a angajat la companie ca să facă bani.
Nu voia să-l îngrijesc.
A zis că nu poate desena din cauza presiunii.
Știi ce e cel mai rău...
Ajunge.
Nu mă întrerupe. N-aș fi venit aici
dacă nu urma să-ți spun toate astea.
Probabil că îți pare rău că te-ai însurat de mai multe ori.
Dar nu cu asta ai greșit. Ai greșit cu faptul
că ne-ai obligat să ne maturizăm prea repede.
Când eram mici, îmi doream
ca Jun-hui să se bage în ceva bucluc.
Mă săturasem să se poarte ca un om mare.
Încă îi pune pe alții înaintea lui
și ține totul în el, iar asta mă ucide.
De ce l-ai făcut să ajungă așa? De ce?
Căsătorie?
E un lux pe care nu ni-l permitem câtă vreme trăiești tu.
Știi asta?
Cred că ar trebui să mergem.
Ce absurd!
Mă scuzați. Vreau să vă întreb ceva.
Ce relație aveți cu Yoon Jin-a?
Poftim?
Am ieșit azi pentru prima dată cu ea și sunt foarte confuz.
Cine sunteți, mai exact?
- Sunt fosta ei cumnată. - Poftim?
Drept cine se crede?
IUBITA TREI APELURI RATATE
De ce nu stăm de vorbă la un ceai?
Știi cumva ce mai face Jun-hui?
Gyeong-seon încă e supărată pe mine, a plecat fără să îmi spună.
Cred că se descurcă.
Are prietenă?
După spusele lui Gyeong-seon,
am senzația că da. Știi, cumva?
Îmi pare rău.
Ce vrei să spui?
Îmi pare rău că nu știu prea multe despre el.
Te-ai făcut mult prea politicoasă.
Înțeleg de ce, fiindcă părinții tăi sunt cam de modă veche.
Părinții mei sunt de modă veche și încăpățânați.
Nu mi-o lua în nume de rău.
Dar câteodată e greu să ai părinți așa.
Părea să fie prietenul tău,
dar bănuiesc că nu era...
Nu, nu e.
E doar...
Era...
Scuze.
De ce tot...
Nu cred că îți ceri scuze doar din politețe.
Nu știu de ce, dar mi se pare că trebuie să vă cer scuze.
Trebuie să mă duc la magazin.
De ce?
Jin-a o să vină la cină.
Ba n-o să vină.
De ce?
Ai vorbit tu cu ea? Unde e?
N-ai nevoie să știi. Nu vine, așa că hai acasă.
Ce se petrece?
Nu ești curios cum a mers cu tata?
Îți pasă numai de Jin-a?
De ce să fiu curios?
Las-o baltă. Hai acasă.
Unde e Jin-a? Nu reușesc să dau de ea.
Firește că nu reușești.
Îți povestesc mai încolo, așa că hai acasă.
N-o să ne mai vedem niciodată, așa-i?
Nu plănuiți să vă mai întoarceți?
Nu așa ar fi mai bine pentru toți?
Chiar dacă Gyeong-seon a zis ce v-a zis,
să știți că îi lipsiți mult.
Sunt convinsă că și lui Jun-hui.
Cum e Jun-hui?
Poftim?
Mă întreb ce fel de om a devenit.
Are o inimă foarte bună.
Să ne luăm la revedere.
Domnule Seo!
Să ne mai vedem.
Insist.
Măcar cu mine.
Ca să știți ce mai fac Gyeong-seon și Jun-hui.
Sunt minunați și plini de viață.
O să vă țin la curent fără să le spun.
Tu te-ai oferit prima.
Îmi place să preiau conducerea.
- Sunați-mă. - Bine.
Am plecat.
- Sunați-mă. - Bine.
Of, Jun-hui...
PATRU APELURI RATATE
Unde anume în Bundang mergeți?
Scuze, dar m-ați putea lăsa aici?
Îmi pare rău.
Nu ai pic de mândrie?
Nu te băga.
Nu pot face asta.
Ce ai zis? Să nu mă bag?
Chiar dacă e vorba de viața ta, nu pot.
De data asta nu accept.
De ce trebuia să vă vedeți?
De ce trebuia să te duci acolo și să afli?
Cred că ai înnebunit.
Vrei să spui că n-aș fi prins-o
dacă nu mă vedeam cu tata?
Ar trebui să fii recunoscător că am aflat,
imbecil prost ce ești!
Faptul că s-a dus la întâlnire înseamnă că nu te respectă deloc.
Te tratează de parcă nici n-ai exista.
Tu nu vezi?
Cred că o să înnebunesc!
Și tu mă crezi fraieră?
Treaba asta nu s-ar fi întâmplat așa, din senin.
Nu e nevoie să-mi povestești ca să-mi dau seama ce ai suportat.
E evident.
Ce vreau să spun e...
indiferent ce a făcut Jin-a,
noi trebuia s-o rezolvăm, nu tu.
De asta nu-mi place că ai aflat.
Nu îmi convine că știi totul deși eu nu-ți spun nimic.
Treaba asta mă scoate din minți!
Crezi că mă bucur...
că te ascunzi de mine?
Voi continua să mă ascund.
Să nu îndrăznești!
Seo Jun-hui.
Ce altceva aș mai putea face pentru tine?
Of!
Ce a zis?
Ce părere are de Jin-a?
Jin-a e divorțată?
Poftim? Ce Dumnezeu spui acolo?
Știi despre ce vorbesc.
Ce-i cu prostia asta?
Nu a mai fost căsătorită. Ce? Divorțată?
- Fosta ei cumnată era acolo! - Fosta ei cumnată?
- Ce tot spui acolo? - Cum mi-ai putut ascunde așa ceva?
Să ascund? Ce să ascund?
Jin-a nu a fost căsătorită! De ce anume o acuzi?
Tu nu trebuia să fii prietena mea?
Sigur a fost vreo neînțelegere.
- Cum poți să... - Mi-e rușine
- ...că le-am făcut cunoștință. - Poftim?
Ți-e rușine de asta?
Rușine?
Zici că fata mea e divorțată și tot ție ți-e rușine?
Tremur de furie!
Despre ce a fost vorba?
Ce naiba i-a spus băiatului ăluia?
Ce e?
Băiatul cu care a ieșit
s-a întors acasă la familia lui
și le-a spus că Jin-a e divorțată.
- A zis că a văzut-o pe cumnata ei. - Poftim?
Pramatia aia!
S-a terminat cu noi.
Stai așa.
Firește că nu răspunde.
Știam eu.
Acum cred că e cu Jun-hui.
Aoleu, ajunge!
Ba nu ajunge!
Nu ar fi împreună acum.
Jin-a nu ar fi așa necuviincioasă.
Atunci ce naiba s-a întâmplat?
Ai răbdare.
Putem auzi și varianta ei atunci când vine acasă.
Ce s-a întâmplat azi?
Fir-ar să fie!
Vai, toarnă cu găleata! Și în plus, ai și mâna ruptă.
Stai acasă!
Trebuie s-o aduc acasă.
Știi măcar unde e?
E evident, nu? Nu știe ce greșeală a făcut
fiindcă e moartă după Jun-hui.
- Ar trebui s-o învăț eu minte! - Aoleu!
- Dă-mi drumul! - Ajunge!
Ce te faci dacă Jin-a face vreo prostie?
- Deja a făcut destule. - Nu și aia!
Dacă cumva își ia viața?
De ce ai spune așa ceva?
Tată,
crezi că doar un anume fel de oameni se sinucid?
Eu m-am gândit s-o fac nu numai în liceu
ci și la facultate, când mi-era greu să mă adaptez.
- Doamne! - Mamă, ceea ce faci tu
nu reușește decât să le întărească relația.
Ce te faci dacă se hotărăsc să fugă împreună?
Trebuie să renunți
la standardele alea ale tale.
Sunt absurde și dezamăgitoare.
De ce spui...
Nu vorbim despre străini, pentru Dumnezeu!
Privește-ți obiectiv copiii.
Exact cum judeci și străinii.
Ți se pare că străinii care nu se aliniază standardelor tale sunt jalnici.
Cu siguranță asta cred și alții despre mine și Jin-a.
Ăștia sunt copiii tăi, mamă!
Și ce dacă își distruge viața? E viața ei!
De ce te tot bagi în viața ei?
Poftim?
Cum poți să pui problema așa? Sunt un părinte care își ocrotește fiica.
Nu faci decât să te amesteci în viața ei.
- Și, într-un fel, e abuziv! - Seung-ho!
O faci să sufere.
O epuizezi!
Ce e asta, dacă nu abuz?
Mamă!
Hai să nu fim meschini.
Bine?
Aoleu!
Cred că mama ta e șocată.
- Îmi pare rău că... - Bravo.
Bravo că ai zis ce trebuia.
Dar asta nu înseamnă
că poți considera că mama ta e crudă cu copiii ei.
Câteodată, părinții se poartă ca mama ta.
Nimeni nu vrea să-și vadă copiii suferind.
Știu asta.
Dar asta nu înseamnă
că părinții iau mereu deciziile corecte.
- Ai dreptate. - Atunci ce vrei să spui?
Părinții sunt lași.
Vor ca odraslele lor s-o ia pe calea bătută.
Sunt neliniștiți și tulburați când își asumă riscuri.
De asta e mama ta așa.
Dar tot întrece măsura.
De ce e Jun-hui un risc?
Voi încerca să discut cu ea.
Nici tu n-ar trebui să fii așa sever cu Jin-a.
Jun-hui a vorbit cu tine?
Încerc să dau de el.
Numai că afară toarnă cu găleata...
Înțeleg.
Nu sunt diferiți nici ei.
Ești cu Jin-a?
Tu unde ești?
Acasă.
Ce faci aici?
Nimic deosebit.
Ar fi trebuit să intri sau să mă suni...
Ridică-te.
Plouă.
E de primăvară.
Hai, ridică-te.
Toarnă cu găleata.
Știu, așa că ridică-te.
Care e problema?
Mi-au amorțit picioarele.
Nu mă fraieri.
Faci asta ca să nu mă supăr pe tine.
Ba nu, vorbesc serios.
Chiar mi-au amorțit picioarele.
Doamne, mă scoți din minți.
- Vezi că frige. - Bine.
Ești supărat pe mine?
Am fost.
Ai fost isteață să stai să mă calmez.
Nu asta făceam.
Atunci de ce nu m-ai sunat?
Mi-era teamă.
Că mă supăr?
Atunci de ce?
Că o să-mi ignori apelul.
Gândești tare strategic azi.
În momente ca ăsta,
am impresia că ești mai tânără ca mine.
Chiar sunt?
Ce ștrengară! Cred că te simți mai bine acum.
Îmi pare rău.
Așa și trebuie.
- Poți să te superi pe mine. - Prea târziu.
Urma să-i ofer mamei
ceea ce voia pentru ultima oară.
Și urma să folosesc asta ca nu mă mai oblige
să fac nimic, pe viitor.
Însă...
Ar fi trebuit să mă mai gândesc.
Imediat ce am văzut-o pe Gyeong-seon,
mi-am dat seama că am făcut o alegere proastă.
De ce sunt așa de fraieră?
Tu mereu faci prostii.
Deci acum mă urăști?
Da.
- Te urăsc de mor. - Ce?
Am zis că trebuie să-mi ceri voie să mori.
O să fac cum vreau eu.
Ce anume?
Să te iubesc și să am grijă de tine.
Nu pot face nici atât?
Dă-mi două zile
să mă gândesc și te anunț în ziua următoare.
Doamne, să nu mai faci vreo prostie!
Nu mai fac prostii niciodată.
Apropo,
de ce te-ai gătit așa?
Ți-ai pus până și cercei.
Pare că m-am gătit?
Așa merg la întâlnirile pe nevăzute.
La toate?
Înseamnă că ai fost la multe.
Gândește-te câți ani am.
Am fost la destule.
- La câte? - Poftim?
Nu te aud.
- Răspunde-mi. - Ce?
Nu mai râde și spune-mi.
Plouă afară. Hai să facem niște prostii.
Ce prostii? Întâi răspunde-mi!
Te iubesc.
De ce nu mi-o spui în față?
Fiindcă mă simt vinovată că am făcut niște lucruri groaznice.
Atunci meriți să fii pedepsită.
Ce?
E cadou.
Mă imiți?
Să nu cumva să o arunci.
Iar mă imiți.
Să continui?
Sunt prea înnebunită după tine, Jun-hui.
Du-te înăuntru.
Da, așa ar trebui.
- Pa. - Pa. Am plecat.
Ce-i cu ușa asta?
- Pleacă. - Urcă-te în lift.
Pa!
Du-te, hai.
Ai venit târziu.
Du-te și odihnește-te.
Ce s-a întâmplat azi?
Tu ce crezi?
De ce e mama așa tăcută?
Ori nu are energie să te bată, ori i se pare de prisos.
Gyeong-seon și Jun-hui au aflat
că am fost la o întâlnire pe nevăzute.
Am dat peste Gyeong-seon la hotel.
De ce tot ce faci tu e...
Ești proastă?
Nici nu știu de ce ți-am zis.
Cât despre Jun-hui...
O să regreți dacă îl subestimezi.
Să nu te pui cu el.
Nu dă nimănui a doua șansă.
Ca să știi cu cine ai de-a face.
Bună dimineața.
Dar Mapo e...
N-am ce să fac în privința asta.
Cred că ar trebui să-l sunăm.
Da, ar trebui.
Domnișoară Yoon!
Bine ai revenit!
M-am întors în iad.
E ca un câmp de luptă mai rău ca iadul.
Să luptăm împreună cu îndârjire!
Dar voi îmi spuneți numai lucruri descurajante.
Te-ai întors. Ai revenit permanent?
Nu prea te bucuri să mă vezi.
Păi cum să mă bucur?
Nu mă ajuți niciodată la nimic.
Vrei o cafea?
Sună bine. Vreau un espresso lung.
Bine.
Am trimis declarația cu numele agresorilor
drei Jeong prin e-mail.
Aha.
Ce-i cu reacția asta?
Mă simt prost.
Și eu am pus umărul ca să te conving să dai declarație.
Mereu mă credeți țintă ușoară, nu-i așa?
Nu e adevărat.
Nu le-am putut forța pe restul, fiindcă se tem.
Am încercat să le intimidez, dar nici nu s-au clintit.
Și ai crezut că eu sunt ușor de convins.
Sincer, așa credeam înainte.
Știi că acum ești invincibilă.
Toată lumea zice asta, dar nu-i adevărat.
Invincibilă pe naiba!
În fine, ai avut mare curaj să faci asta.
Sunt impresionată.
E prea devreme să mă feliciți.
De ce spui asta? Crezi că îi va afecta pe mulți?
Sunt convinsă că da. Adică, nu-i un lucru neînsemnat.
- Jin-a, dacă... - Aoleu, hai să nu ne mai gândim la nimic.
Nu vreau să mă tulbur.
Mă descurc când o fi nevoie.
- Bine, dar... - Nu, încetează.
Ne facem treaba bine ca să nu fie probleme. O să-i dăm de cap.
Gândirea pozitivă duce la rezultate bune. O să fie bine.
Pentru altceva îți faci griji, nu-i așa?
Toată lumea are griji.
Hai ca aici să ne gândim doar la serviciu. Să ne ducem înapoi.
Cred...
că am subestimat-o pe Jin-a.
Sunt convinsă că i-a trebuit mult curaj să facă asta.
Nu asta vreau să zic.
E tenace.
Cine ar suporta zece ani așa ceva?
Majoritatea ar lua-o razna.
Ai antrenat-o bine.
Nu sună a compliment.
Firește că nu. Abia mă descurc cu tine,
dar ai pregătit-o să-ți fie succesoare.
Însă, vezi tu,
nu știu sigur dacă Jin-a o să fie în regulă dacă se află.
Nu prea înțeleg ce vreți să spuneți.
Nu am intenții ascunse.
Îmi fac griji pentru ea, atât.
Gândește-te.
Nimeni nu stă cu mâinile încrucișate când îi e slujba în joc.
Câteodată, agresorul poate deveni victimă pe parcurs.
Într-o criză, oamenii pot face orice ca să supraviețuiască.
N-am dreptate?
Ar trebui să ne asigurăm că nu se va ajunge în situația asta.
Nu dorim același lucru, domnule?
Ba da, desigur.
Vom fi atenți.
Domnul Kong? Kong Cheol-gu...
Vă instigă pe voi să ziceți... Asta face el?
Nu cred că „instigă” e cuvântul potrivit,
însă a zis că a făcut ce a făcut angajatelor...
fiindcă...
De ce?
A zis că n-a avut de ales din cauză că așa i-ați cerut dvs.
Ticălosul ăla...
Ce altceva a mai spus?
A luat legătura și cu fostele angajate...
- Hei! - Da?
Scuze, nu sunt supărat pe tine.
Ticălosul ăla!
Kong, adică...
- Doamne! - Sunteți bine, domnule Nam?
Trebuie să îmi revin.
Doar așa o să pot să...
Cum s-o spun?
Așa, să te sprijin.
Cât despre Kong...
Trebuie...
să-i dau o lecție serioasă.
În curând,
noi doi vom deveni rivali.
Rivali?
Domnul Nam va fi concediat curând. Vor promova pe cineva în locul lui.
Cred că ori pe mine, ori pe tine.
- Te-ai entuziasmat deja? - Păi...
Nu crezi că ar trebui să îți faci griji și pentru tine?
Haide, nu mă cunoști?
Deja le-am câștigat pe toate de partea mea,
inclusiv pe fostele angajate.
Vai!
Curând, n-o să-l mai vedem pe domnul Nam în clădirea asta.
De ce te uiți așa la mine?
Voiam să mă uit bine la tine.
De ce?
Voiam să mă uit bine la tine acum,
în caz că în curând ajungi sus-pus.
Dacă se va întâmpla așa, pe tine te ajut primul.
Nu îți face griji pentru mine.
E de ajuns că am auzit asta.
Gyeong-seon îmi ignoră toate apelurile
și mesajele.
Las-o în pace o perioadă.
O să-i treacă repede.
Să mă duc s-o văd?
Poți, dacă vrei.
Nu cred că e bine.
Să te duc la ea?
Aoleu, mereu mă pui în încurcătură.
Din cauză că îmi lipsesc multe.
De ce spui asta așa, din senin?
Glumeam.
Nu e amuzant deloc.
Mi-ai zis să am încredere în mine.
Tu de ce nu ai în tine?
Scuze, nu o să mai fiu așa.
Nu te supăra. Mă faci să mă simt ca ultimul ratat.
Cine a zis că ești ratat?
Băiatul de care îmi place mie nu e un ratat.
Nu vorbi așa despre prietenul meu,
mai ales că abia îl cunoști.
Ai râs? Cum ai îndrăznit?
Doamne, ce mă fac eu cu tine?
Poftim?
Adoră-mă
Doamne!
Ce cauți?
Mama m-a rugat să scot carnea
pentru supa de mâine-dimineață, dar nu...
Ți-ai scos mâna din ghips!
Când și-a scos mâna din ghips?
Mă pot întâlni cu Jun-hui?
Vrei să te vezi cu tata?
Nu-ți face griji.
Eu și Jun-hui ne vom descurca,
la fel cum am făcut-o în toți anii ăștia.
Ce derbedei sunt!
Mă întrebam
de ce ai zis să ne plimbăm după masă.
De unde știi de locul ăsta?
Mi-a zis domnul Kang. Voiam să-l vedem împreună,
dar toată săptămâna a fost ocupată.
Cred că se petrece ceva cu Se-yeong.
De ce?
Nu se poartă ciudat,
dar ceva mi se pare în neregulă.
Așa mi se pare.
E ca o lebădă.
- Lebădă? - Lebădă?
Cum adică?
Mereu pare calmă și senină,
dar sub apă lopătează cu sârg.
Asta fac bărbații.
Nu fetele?
Un tip iese în club fără știrea prietenei.
Cum face?
Ar sta în mașină
și ar închide geamurile, apoi ar acoperi telefonul cu haina
ca să nu se audă zgomote.
„Da, acum mă culc.
Vise plăcute, draga mea.”
Ba chiar și-ar rabata scaunul
ca s-o facă să-l creadă.
Să zicem că ea mai vorbește.
El ar zice: „Dormi, ca mâine
să ai pielea luminoasă.”
Ar face să pară că o face pentru ea.
Misiune îndeplinită.
- Eu aș renunța la cluburi. - Și eu la fel.
Bărbații mint mereu
ca să-și atingă scopul.
Cine a scris cartea pe care o citești?
Și tu să ai grijă.
Domnul Seo...
- Să-l numesc „viitorul tău soț”? - Termină.
În fine, toți bărbații au secrete.
Zeci de secrete, de fapt.
Există vreo modalitate să le afli?
Îți faci probleme.
De ce?
Nu mai e secret dacă se află.
Mândria lor pe asta se bazează.
Aparent, trebuie să te prefaci
că nu știi nimic, chiar de afli.
Chiar așa complicați sunt bărbații?
N-am idee.
Nu am încredere în ea.
Am citit într-o carte.
Îți stăteau bine.
- Să-i iei. - Ia-mi-i tu.
Eu? Cred că am salariul mai mic ca tine.
- Nu chiar. - Bună.
- Bună! - Bună!
Bine ai revenit, domnișoară Yoon!
E nesuferit.
Ai văzut filmul ăsta?
Nu.
- Hai să îl vedem împreună. - Nu vreau.
Bine.
- Scuze. - Da, ai prieten.
- Mă uit singură. - Hai cu noi.
Hai tu, domnișoară Geum.
Să ne urcăm.
Ce e? E vreo problemă?
Jun-hui iar pleacă din țară?
Cine a zis asta?
Chinezii tocmai au zis asta.
Ce anume au zis?
Unul a întrebat dacă tipul
care a fost în State va participa la proiect.
Ei au zis „probabil”.
El nu credea că o să vină,
dar ei au zis că va veni
și că va rămâne cât va fi nevoie.
Cred că domnișoara Yoon nu știa.
Ai mâncat?
Ne vedem pe acoperiș la o cafea?
Ești ocupat?
Vai, nu! Ești supărată că nu ți-am citit mesajele.
Cum să mă revanșez?
Ești nebun?
O s-o fac într-o bună zi.
Ai avut treabă?
Nu.
Am avut ședință, de asta n-am răspuns.
Despre proiectul din China?
De unde știi?
Pleci în delegație?
Ai spioni în biroul nostru?
Când pleci?
Nu plec.
Va dura minimum trei luni. Nu pot trăi fără tine.
Am zis că nu mă duc.
De ce ai zis asta?
Pot să-mi iau concediu și să vin cu tine.
Gândește-te. N-aș avea nicio grijă.
Aș fi complet liberă.
Libertate.
Cred că ești tare stresată.
Ziceam și eu așa.
Hai să ne distrăm azi. Ai vreo idee anume?
Să vedem un film?
Sună bine. Alege un film pe care vrei să-l vezi.
La ce să ne uităm? Mă întreb ce rulează la cinema.
Alo?
O secundă. Revin imediat.
Nu cred că putem merge azi la film.
- Cine era? - Era tata.
Mama a răcit, așadar vrea să vin devreme acasă.
Atunci du-te acasă. Hai să mergem.
La ce oră termini munca?
Nu sunt sigură. În curând?
Sună-mă, te duc eu.
Nu, e în regulă.
Nu te duci acasă, nu-i așa?
Te îndoiești de mine?
Du-te, oriunde ar fi.
Asta cum e?
- Asta nu pare puternică? - Ba da.
Uitați-vă la asta. Cum e?
- E prea simplă. - Pare că am copiat ceva.
Prea plictisitoare.
Nu vi se pare că arată mai bine?
Nu e personajul principal, dar îți lasă o impresie deosebită.
Nici asta nu e rea.
Poftim, uită-te.
- Eu plec. Fii tare. - Poftim.
Cină plăcută. Pupici.
Și asta.
Poftim?
Puteam să vin eu.
Eu îți irosesc timpul, măcar atât puteam face și eu.
Am mult timp la dispoziție.
N-ar trebui să-ți irosești timp prețios din viață.
Ar trebui să ieși cu băieți.
Prietenul meu...
Ți-a dat voie să ne întâlnim?
Să nu mă faci să par ticălos.
- Nu vă fac. N-ați mâncat, nu? - Corect.
Știu un loc liniștit în apropiere. Ce ziceți?
Nu știu nimic prin zonă.
Vă ghidez eu.
Haideți.
Pe aici.
Salut.
Unde te duci?
Mă duc acasă.
Mă vezi?
Treaba e...
Vino încoace.
Jun-hui.
Vino încoace.
Nu fi așa.
Nu m-ai auzit?
Nu reușesc să dau de el. Nici nu s-a dus la lucru.
Vai! Credeam c-ați terminat-o.
- Era rănit? - Ce nu îți place la Jun-hui?
Doamne! Mi se pare minunat
că ieși cu Jun-hui.
Nu vezi că nu mai are nicio speranță? Nici voi nu veți fi mai breji.
Apare unul pe care nu voiam să-l mai văd
și face pe părintele.
Și mai rău, în fața iubitei mele.
- E tatăl tău. - Cum adică au fost convinși?
Jin-a a fost o pradă mult prea ușoară.
Te pot face să plătești pentru ceva ce n-ai făcut.
- Vrei să fac asta? - Cum ai putut să-l rănești așa?
O să mă despart de el. O s-o fac.
Jun-hui.
Hai să îi punem capăt aici.
Subtitrarea: Clara Lițescu