ABRIL DEL 1860
LA PENÍNSULA ITALIANA ESTÀ FRAGMENTADA EN PETITS REGNES.
DURANT MÉS DE CENT ANYS, SICÍLIA HA ESTAT GOVERNADA
PER LA CASA DELS BORBONS.
EN EL NORD, UN MOVIMENT QUE ADVOCA PER LA UNITAT ITALIANA S'ENFORTEIX.
EL GENERAL GARIBALDI HA REUNIT UN EXÈRCIT PER NAVEGAR CAP AL SUD.
LA CIUTAT DE PALERM ES PREPARA.
Hi ha un toc de queda! Torneu a casa!
Torna a casa ja!
En guàrdia!
Sou agosarats o simplement estúpids?
Ningú pot entrar a la ciutat.
Sí, ja ho sabem, capità.
Príncep.
Abaixeu les armes!
Aquest lloc és perillós per a vostè.
Hi ha disturbis a tota la ciutat.
Els partidaris de Garibaldi són violents.
Esteu fent una bona feina.
Però hem de passar.
De seguida.
Deixeu-los passar! Obriu pas al Gattopardo!
Aparteu els canons!
Vinga, afanyeu-vos!
Obriu! És el príncep de Salina!
Excel·lència.
Príncep!
Papa!
- Papa! - Príncep, hi ha toc de queda!
Pare.
Fes la maleta.
Vinga.
Bendicò, som-hi.
Bendicò!
Amb aquests disturbis,
les famílies amb lligams amb els Borbons estan en perill.
Per evitar qualsevol possible perill,
preferim portar la noia a casa.
Príncep, passi el que passi allà fora,
la noia està segura aquí.
Qui gosaria atacar el convent del Sant Redemptor?
Respecto la seva opinió, mare superiora. I hi estic d'acord.
Però, la meva dona, la benefactora d'aquest convent,
no ens donarà treva a mi ni al Sant Redemptor
fins que la seva filla sigui a casa.
Què passa?
Mou aquelles carretes!
Què passa?
Papa!
Entri, excel·lència.
Socors!
Papa.
Si ens quedem, morirem.
Excel·lència, marxem.
Estem llestos. Podem marxar.
Príncep, entri, de pressa! Ara!
Excel·lència?
Príncep, socors!
Si us plau!
- Príncep! - Vinga, capità!
- Entri. - Socors!
Espereu!
Papa!
Desgraciat!
Marxem.
Mort als Borbons!
Senyor, que la llum eterna brilli sobre ells.
Ens desitgen la mort a nosaltres?
Volen que morim.
Són heretges, apòstates i assassins.
Garibaldi vol destruir les abadies
i penjar el papa.
Pare, faci el favor de deixar de dir bajanades.
Garibaldi no és aquí.
És a Gènova.
Aquella gent s'esbravarà amb uns pobres soldats.
I després de robar vi dels cellers,
se'n tornaran a casa.
I llavors hauré de tornar al convent, oi?
És el desig de la teva mare.
Ja ho veurem.
Vine aquí.
Som-hi.
Quina alegria tornar a casa.
Ja han arribat!
- Concetta! - Caterina!
- Estàs molt prima! - Sempre ha estat prima.
Aparta't!
Hi ha aldarull a la ciutat?
Concetta!
- T'hem tret just a temps. - En plural?
No t'he vist a Palerm.
Ell hi volia anar, però no trobava les pistoles de duel.
No us burleu del vostre germà.
Mama!
Els cabells et fan olor de sabó de convent.
Gràcies.
Bé, som-hi?
- Anem a esmorzar. - El papa m'ho ha explicat tot.
Tenim un granissat boníssim.
Beneeix-nos, Senyor,
i beneeix aquests dons
que rebrem de la teva generositat.
Per Crist, nostre senyor.
- Amén. - Amén.
Correu, o el pare Pirrone s'ho cruspirà tot.
I el Tancredi?
El nostre cosí va i ve al seu aire.
Ja és un home adult. Té la seva vida, les seves coses…
Que paguem nosaltres.
Pare Pirrone, es troba bé?
Sembla una mica pàl·lid.
Ha passat una nit horrible.
Per això està tan blanc? El veig una mica blanc, pare.
No té gràcia.
Estic d'acord amb el pare Pirrone.
No té gens de gràcia.
Té tot el dret a espantar-se.
- Paolo, només… - No és per fer broma.
No interrompis la teva mare.
Ho sento.
Garibaldi no només vol destruir els jesuïtes,
també el regne dels Borbons.
Ens vol fer miques i llançar-nos al mar.
- És cert. - Oblideu vestits i festes.
- Bajanades. - A qui no li agrada una festa?
Hi ha un exèrcit de camí, ho enteneu?
Els qui incendien Palerm li estan obrint el camí.
Ja n'hi ha prou.
Calla.
Ho sento, pare.
Perdoneu-me.
No entenc la seva despreocupació.
Paolo, som a Sicília.
És abril.
D'aquí un parell de mesos, farà tanta calor
que a aquella gent no li passarà pel cap començar una revolució.
La seva única preocupació serà trobar un lloc fresc
i esperaran l'octubre.
Mentrestant, continuarem la nostra vida.
Aquí esteu tots segurs.
I no cal parlar-ne més.
Sí, papa.
- Sí, papa. - Sí, papa.
Doncs gaudim de l'esmorzar i del retorn de la Concetta.
Bon profit. A menjar.
"No té gràcia.
No, no té gens de gràcia."
Pare, és broma.
Corre! Mira! Molt bé!
RECULL DE DISCURSOS DE GARIBALDI
Don Tancredi!
Concetta!
No passa res, Gaetano.
És la meva cosina, que ens visita.
Gràcies per venir, Concetta.
Sempre és un plaer veure't.
Ara he de marxar. He de fer coses.
- Per a qui són aquestes armes? - Per a un amic.
Cal ajudar els amics, oi?
Els qui vaig veure matar un capità del rei anit
no semblaven gaire amistosos.
S'assemblaven al Gaetano? Ell és amic meu.
Lluitaràs en el seu bàndol?
El pare embogirà!
- És el teu pare, no el meu. - Ell no ho veu així.
Doncs no l'hi diguis.
Segons ell, al final no passarà res.
Esclar, Concetta. Segur que és el que li agradaria.
Tot el que té ho deu als Borbons.
I tot el que tu tens ho deus a ell.
Les nostres cases, els nostres jardins, ho sacrificaràs tot per ells?
Ho vull protegir tot.
- De debò? - Sí.
Però no podré si soc en el bàndol perdedor.
Qui diu que perdrem?
Jo.
Pensa-hi, Concetta.
Per qui lluiten els teus soldats de blau?
Per un rei que no han vist mai?
O perquè un grapat de capellans grassos continuï engreixant-se?
A mi no em motiva gens.
Al nord hi ha noves idees. Tenen indústria i progrés.
Què hi ha aquí?
Censura i corrupció.
A més…
si perdeu,
no hauràs de tornar al convent.
Aquest argument sí que és convincent.
Concetta,
saps que construeixen nous ferrocarrils?
Podríem agafar un vaixell de Messina a Nàpols,
i després un tren a Roma,
Florència o Venècia.
I seria un mateix país?
Imagina quanta esplendor.
Sicília deixaria de ser només una illa, i formaria part d'una nació.
No diguis al teu pare que m'has vist.
De debò, no l'hi puc dir?
Doncs faré el que vulgui.
Concetta…
Entesos.
Amb una condició.
Escriu-me sovint i digue'm que estàs bé.
Em commou que et preocupis per mi.
Concetta, quan m'has vist a dalt…
ho has vist tot?
Adeu, Concetta.
Russo!
- Príncep. - Sempre puntual.
Unes botes precioses.
Són noves?
Anem a Argivocale.
Vull saber què passa amb les meves llimones.
Senyor Ibba Agnolo.
Parcer.
Segons els meus càlculs,
m'has robat 50 cistells de llimones Argivocale.
No, això no és cert! No tinc res a veure amb això!
- Cregui'm! - Tanca l'ombrel·la.
- Si us plau! - Príncep, no begui aquesta aigua.
Hi ha una epidèmia.
L'hi prego, príncep.
Les llimones me les van robar a mi.
Van ser uns bandits.
Tenien rifles i van atacar la meva família.
Què podia fer?
Els vaig haver de donar les llimones.
Tu et creus aquesta història, Russo?
Si uns bandits van robar les llimones,
per què no va denunciar el robatori?
Príncep, són camperols.
I menteixen descaradament.
Cert. Són sicilians.
A Sicília diem moltes mentides, oi?
Fins i tot tu, en aquest moment,
m'estàs mentint.
Jo no, príncep.
- No? - No.
Sé perfectament
que els bandits dels qui parla són els teus homes.
I no només falten 50 cistells de llimones Argivocale,
sinó també 300 que estan amagats en el teu celler.
Juro que jo no ho volia.
A veure, explica'm,
quin és el teu pla?
Ara em robes engrunes,
i, potser, ¿quan la revolució acabi amb mi,
m'arrabassaràs tota la resta?
Ara…
t'hauria de destruir.
Cremar-te la casa.
Expulsar els teus fills a la muntanya.
No, l'hi suplico!
Però no ho faré.
Només aquest cop.
Aixeca't.
Príncep, no sé com agrair-l'hi.
Amb la teva lleialtat.
I recorda una regla senzilla.
Aquesta gent
té el seu lloc.
Tu…
tens el teu lloc.
I jo també…
tinc el meu lloc.
Queda clar?
Que cavin un nou pou amb aigua neta.
I que aquesta gent sempre tingui pa del dia.
- Som-hi. - Ho faré.
- Charbonnier. - Carbó.
Bon dia, excel·lència.
- Donna Concetta. - Gràcies, Mario.
- Chocolat. - Xocolata.
Va, Bendicò. Som-hi.
CONTINUEN ELS ALDARULLS
A la meva molt estimada donna Concetta Corbera.
Estic bé.
El seu servidor, Tancredi Falconeri.
Endavant!
Sí!
A donna Concetta Corbera. Tot va bé.
Socors!
- Ves amb compte. - Sí.
A donna Concetta Corbera. El pla avança.
Carregueu!
Estic bé.
Agafeu les armes!
VISCA ITÀLIA UNIDA
Per una Itàlia unida!
Faci's la vostra voluntat, així en la terra com es fa en el cel.
Mort als Borbons!
I beneït és el fruit
del vostre sant ventre, Jesús.
Santa Maria, mare de Déu, pregueu per nosaltres, pecadors.
Tinc alguna carta?
No, donna Concetta. Ho sento.
Què passa? Per què borda?
Es veu que la seva mare viu aquí, a Monreale.
Segurament, intentava tornar a casa.
Mare meva.
Què passa, Paolo? Tens res a dir?
Era un dels nostres, papa.
I per aquí hi ha una mare que el plorarà.
I tot per una colla de covards com el Tancredi.
Sap què es diu?
Que el seu estimat Trancredi
fa costat obertament als rebels.
Sé que li sembla un sant.
- Paolo! - Li hem de fotre un tret!
Vine aquí.
Vine aquí!
Fabrizio!
Qui és?
- Papa? - Sí?
El que ha dit el Paolo sobre el Tancredi…
No li facis cas.
Què et passa, tresor?
Sembles alterada.
Li vaig prometre que no et diria res.
Has decidit trencar aquesta promesa?
Sempre dius que ho saps tot.
Potser no cal que t'ho digui.
No soc Déu. No ho puc saber tot.
I t'ho puc recordar quan vulgui?
Aquest joc em cansa.
Parla.
Què passa?
El Tancredi m'escriu.
Cada dia. Des de Palerm.
I què et diu?
Que està bé.
Fora de perill.
I per què no ho estaria?
Perquè està amb els insurrectes.
Sí, això també ho sé.
Ves al gra.
Ha deixat d'escriure'm.
- On vas? - La Concetta t'ho explicarà.
Concetta?
No pot esperar a demà?
Obriu! Deixeu passar el príncep de Salina!
Príncep.
- Qui és? - El príncep, no ho veus?
Oncle!
Com m'has trobat?
Pensaves que no sabia en què gastes els diners que et dono?
Fins i tot has finançat aquells pamflets sediciosos.
Amb els meus diners.
Ho sabies i m'has deixat fer?
Hauria actuat abans si hagués sabut que et faries afusellar.
Estem segurs
que no ho diuen seriosament.
Quina pena. Fora hi ha moltíssima gent
feliç davant la perspectiva de ser a primera fila demà
per a l'espectacle de la vostra execució.
Intentaré parlar amb algú al matí per resoldre-ho.
Però no t'asseguro res.
Estimava molt la meva germana.
Encara que fos una bleda.
Es va casar amb un idiota que va malbaratar tota la seva fortuna.
Quan ella va morir…
Quan va morir,
no hi havia res per al Tancredi.
Ni una mica d'ingressos.
Em vaig haver d'ocupar d'ell.
Sempre ha estat excepcional.
Fins i tot quan era un nen.
Vaig passar més temps amb ell que amb els meus fills.
Farà que demà l'alliberin?
Encara no sé què diré a l'idiota del governador.
¿Des de quan castiguem els joves idealistes
amb un escamot d'afusellament?
Els joves idealistes moren afusellats des del principi dels temps.
El jove en qüestió és un perill.
Sí, sí que és un perill.
Quan aposta. Sobretot per si mateix.
Les meves tropes s'estan preparant per a la guerra.
I cal donar exemple.
Tancredi Falconeri no és el seu fill.
És el millor exemple que podem donar.
I per donar exemple a aquells rufians,
vol utilitzar el meu nebot?
El nebot del príncep de Salina?
Ho sento molt,
però aquells homes
seran afusellats fora.
Si vol,
pot veure l'execució des de la terrassa.
Aquest és el talonari de xecs del meu compte de Londres.
Escrigui el seu preu.
Gràcies,
però mai m'han interessat els diners.
És molt fàcil malbaratar-los.
Què vol?
Terres.
Les mateixes terres
que vostè sempre ha tingut en abundància
i que li han permès viure tranquil.
En quines pensa?
Argivocale.
Argivocale?
Tindrà vint hectàrees.
No en vull un tros.
Vull tota la finca.
Sí, sé que la seva família fa més de cent anys que la controla,
però és el meu preu.
Si ho vol,
ens veiem a la terrassa.
Cinquanta hectàrees.
Esperi!
Si t'agrada tant la presó, roba un banc.
Així em podràs tornar part del patrimoni
que m'ha costat alliberar-te.
Els meus amics continuen dins.
Segons tu, no és deshonrós que els deixi a la presó.
Tens la barra de parlar de deshonor?
Vine.
- Puc? - Si us plau.
- Excel·lència. - Balsamo, vesteix-lo.
Per què fas això, oncle?
Tu menja.
Senyor.
Per què anem al club?
Dos aiguardents.
Senyors, vull proposar un brindis.
Pel meu nebot, Tancredi Falconeri.
Qui no s'hi uneixi es pot considerar el meu enemic.
Déu no ho vulgui, príncep. Brindem.
- Un aiguardent. - De seguida.
Visca Tancredi Falconeri!
Salut.
Estem preparats.
No serà agradable.
Disculpi.
Verge. Santíssima Verge Maria.
Si us plau, no em deixis morir.
No vull morir!
Santíssima Verge Maria.
Adeu.
Déu meu!
- Petitó meu! - Mama, tinc por.
No!
Verge, tingues pietat de nosaltres!
Tingues pietat, si us plau! No vull morir!
Apunteu!
Foc!
Visca Itàlia!
Apunteu!
Visca Garibaldi!
Foc!
No!
Pensa què hauria passat si t'haguessin afusellat.
- Francesco! - D'acord!
Fabrizio, baixa el gos de la taula.
Al papa li agrada que hi sigui.
- Aquests albercocs… - Estan madurs?
Sí.
Pastís no. Es posarà malalt.
Nois!
No era pastís, era un brioix.
- No pot menjar sucre! - Anem al mercat?
- Cosí! - Ha tornat!
Tancredi!
Caterina!
Hola.
- T'enyoràvem. - Hola.
- Cosí.
No és un dignitari estranger. Que segui i mengi alguna cosa.
Seu, cosí.
Tia Stella.
Gràcies per cuidar-me tant.
Ets a casa teva, Tancredi.
Hem resat molt per tu, Tancredi.
Pare.
No has trobat a faltar això, cosí?
- Sí! - De debò?
De fet, vull dir que mai hi ha hagut
ni mai hi haurà una taula millor que aquesta.
Tasta el granissat. Està boníssim.
I els brioixos també!
- Té. - Per fi.
Concetta, me'n dones algun?
Concetta?
No, Chiara. N'has menjat prou.
- Concetta! - Mama!
Està boníssim.
Tancredi, com goses?
Ai mare, ja hi tornem a ser.
Tot el que som, tot el que li hem donat, ho rebutja.
Diria que li agrada el menjar.
Paolo, sé com et sents.
De debò.
Ets el meu cosí i sempre t'estimaré.
Garibaldi i el seu exèrcit arribaran d'aquí uns dies.
La seva presència aquí
és una ofensa per a vostè, i no ho veu.
O potser sí?
Perquè si ell és un traïdor, cosa innegable,
llavors vostè què és, papa?
Bé, oncle,
és una excel·lent pregunta.
No ha dit res criticable.
Humilies el teu fill.
L'avergonyeixes.
Era una pregunta perfectament raonable.
Esclar que estimem el Tancredi.
És com un fill.
Però és a l'altre bàndol.
O almenys no sosté la nostra posició.
Que jo ja no tinc ni idea de quina és.
Dempeus
i ferms sobre la nostra terra.
Com sempre hem estat?
Com sempre hem estat.
Prefereixes el teu nebot al teu fill.
I la teva filla Concetta a les seves germanes.
I les teves trobades a Palerm a mi.
Et conec perfectament.
I Déu també.
No suporto pensar que acabaràs a l'infern.
Cada dia reso per la teva ànima.
Les teves intercessions davant Déu
sens dubte em faran més humil.
Res en aquest món et pot fer humil.
Deixa'm plorar
el meu cruel destí
i que sospiri
per la llibertat.
I que sospiri,
i que sospiri
per la llibertat.
Trobo que estàs trist.
Molt trist.
Gràcies per adonar-te'n, Concetta.
És pels teus amics?
Quins?
Els afusellats?
I els que no són morts
i formen part de la revolució en què t'agradaria participar.
Concetta, aquest lloc és el paradís.
I una part de mi es quedaria aquí per sempre.
Però voldria dir quedar-me amb el que tinc, que no és res, Concetta.
No és cert.
Ens tens a nosaltres.
I tot això.
Tinc una casa en ruïnes i la caritat del teu pare.
Allà fora hi ha el món.
I jo hi he d'anar.
Potser m'hi podré construir un futur per a mi.
Ho entens?
Excel·lència.
Les seves llimones.
T'he de dir una cosa.
He transferit les meves propietats d'Argivocale al governador Leonforte.
He fet que sembli que només tu saps gestionar-les.
A partir d'avui deixaràs de robar-me a mi
i començaràs a robar-lo a ell amb molts més beneficis.
Com veus, he pensat en tu.
Estàs content?
Vostè és molt generós, príncep.
Bé, perquè et demanaré un favor.
El que sigui.
Garibaldi i els seus llepaires en camises vermelles…
Desembarcaran aquí aviat.
¿Tu i els teus homes
sou realment capaços de defensar-nos d'una intrusió?
Príncep,
casa seva
estarà més protegida que un convent.
Bé.
Què passa? M'has de dir res?
Sí.
És sobre el seu nebot.
Oncle! Què passa? M'he deixat res?
Saps què m'irrita?
Assabentar-me per algú
que has mort dessagnat en qualsevol camp de batalla.
T'hauria de matar ara mateix.
Recuperaries la teva reputació en el club.
Tens raó.
De debò creieu tu i el teu general que podeu conquerir Sicília?
- Recorda d'on vens. - Mai ho oblido.
Grecs, romans, àrabs, normands…
Al final tots se'n van tornar a casa.
Nosaltres només ens vam limitar a espolsar-nos
i preguntar-nos com coi se'ls va acudir
intentar governar-nos.
I vam continuar esperant pacientment
el següent aspirant a governant.
Oncle, el nou està a punt d'arribar.
Només espero que estiguis llest.
Potser això ens farà millors.
Millors com?
Més treballadors? Més cultes?
Més responsables amb els impostos?
Somies.
No volem millorar.
Pensem que som perfectes com som.
No oblidis que la nostra vanitat és més forta que qualsevol exèrcit.
Oncle, perquè no canviï res,
cal canviar-ho tot.
Espera.
Som a Sicília, al capdavall.
Tard o d'hora hauràs de subornar algú.
Adeu, oncle.
Pugeu per l'esquerra!
Visca Garibaldi!
A les armes!
I si mor?
No morirà.
BASADA EN LA NOVEL·LA DE LAMPEDUSA
Subtítols: Tulio Labadie