GEPARD
DUBEN 1860
ITALSKÝ POLOOSTROV JE ROZDROBEN NA MALÉ STÁTY.
SICÍLII VÍCE NEŽ STO LET VLÁDNE DYNASTIE BOURBONŮ.
NA SEVERU SE ZAČALO ROZMÁHAT HNUTÍ ZA SJEDNOCENÍ ITÁLIE.
GENERÁL GARIBALDI, PODPOROVANÝ PIEMONTSKÝM KRÁLEM,
SEBRAL ARMÁDU PRO TAŽENÍ NA JIH.
MĚSTO PALERMO SE PŘIPRAVUJE.
Zákaz vycházení! Všichni se vraťte domů!
Rychle poběž domů.
Pozor!
Jste šílení, nebo jenom tak hloupí? Do města nikdo nesmí.
Ano, my to víme, kapitáne.
Princi. Odložte zbraně! Tady je to pro vás nebezpečné.
Město je plné, plné nepokojů.
Garibaldiho stoupenci jsou
čím dál agresivnější.
Odvádíte skvělou práci. Jenomže my teď musíme projet.
Ovšem. Nechte ho projet! Nechte projet Geparda!
Odvezte ta děla!
Pohyb, hněte sebou! Rychle, rychle! Vraťte se na místa!
Otevřete! Je tady princ Salinský!
Excelence.
Princi!
Papá!
To jste neměl, je zákaz vycházení.
Otče.
Běž si sbalit věci. Běž.
Bendicò, jdeme.
Bendicò, Bendicò jdeme.
Ve městě je neklid a všechny rodiny spřízněné s Bourbony jsou v ohrožení.
Abychom se vyhnuli možným nebezpečím, tak bude lepší, když odvezeme dívku domů.
Princi, ať se venku stane cokoliv, vaše dcera je tu v bezpečí.
Kdo by se odvážil zaútočit na klášter Krista Spasitele?
Respektuji váš názor, matko představená, a navíc ho s vámi sdílím. Ale má manželka,
mecenáška tohoto kláštera, nedá klidu mně ani Kristu Spasiteli,
dokud nebude mít dceru zase doma.
Co se to tady děje?
Uvolni cestu, rychle!
Co se děje?
Papá.
Excelence, vraťte se.
Pomoc!
Papá. Zemřeme, když tu zůstaneme.
Excelence, pojeďme.
Princi, cesta je volná, můžeme jet dál.
Princi, nastupte, rychle! Pospěšte si!
Excelence.
Princi, pomoc!
Prosím vás!
Princi!
Rychle, kapitáne!
-Excelence, nastupte. -Pomoc!
Počkat!
Papá!
-Parchante! -Jeď.
Smrt Bourbonům!
Bože, smiluj se nad námi, amen.
Když říkají "smrt Bourbonům", myslí nás, že? Přejí si naši smrt.
Jsou to kacíři, odpadlíci, hrdlořezové.
Garibaldi chce srovnat kláštery se zemí a oběsit papeže.
Přestaňte říkat tyhlouposti, prosím vás, otče.
Garibaldi tady není. Zůstal v Janově. Hm?
Tihle lidé si nejvýš vybijí zlost na pár ubohých vojácích.
A až ukradnou dost vína ze sklípků, tak se zase vrátí domů.
A já se budu muset vrátit do kláštera, mám pravdu?
Takhle si to přeje tvoje matka. Pak uvidíme.
Pojď ke mně.
Běž.
Je krásné vrátit se domů.
Už jsou tady! Už jsou tady!
Už jsou tady!
Concetto!
Caterino!
-Ty jsi hrozně zhubla. -Vždycky byla hubená.
Tak už uhni.
Bojovalo se ve městě?
Concetto! Odvezli jsme tě právě včas.
Proč mluvíš v plurálu? Včera jsem tě v Palermu neviděla.
On chtěl jet taky, ale nenašel soubojové pistole.
Nedobírejte si svého bratra.
Mamá!
Tvoje vlasy jsou provoněné klášterním mýdlem.
Děkuji.
No. Tak pojďme.
-Nasnídáme se společně. -Papá mi všechno vyprávěl.
Máme vynikající sorbet.
Požehnej, bože, těmto darům, jež přijímáme z tvé veliké milosti. Skrze
-Krista, našeho pána. -Amen.
Amen.
Tohle musíš ochutnat. Pospěš si, dřív než otec Pirrone všechno sní sám.
A kde je Tancredi?
Bratranec přichází a odchází, kdy chce.
Už je to dospělý muž. Má svůj život, svoje věci.
Které my financujeme.
Otče Pirrone, cítíte se dobře? Jste trošku bledý.
Otec Pirrone má za sebou špatnou noc.
A proto jste tak bílý? Vážně, jste bílý, otče.
To není k smíchu.
Já souhlasím s otcem Pirronem. Vůbec to není k smíchu.
A jestli se vyděsil, měl na to plné právo.
-Paolo, oni jen žer… -Není důvod žertovat, mamá.
A ty neskákej matce do řeči.
Pardon.
Jenže Garibaldi nechce zničit jenom jezuity. Ale i království Bourbonů.
Chce nás všechny zabít, rozsekat a naházet do moře.
Ovšem.
Takže zapomeň na šaty nebo slavnosti, rozumíš?
Neříkej nesmysly, Paolo.
Každý miluje slavnosti.
Blíží se k nám armáda, chápete to nebo ne?
Rolníci a banditi vyvolávají v Palermu nepokoje, aby mu otevřeli cestu.
Přestaň.
Už dost.
Omlouvám se, papá. Omlouvám se.
Ale vážně nechápu, proč vám to vůbec nedělá starost.
Paolo. Jsme na Sicílii. Je duben a za pár měsíců
tu bude takové horko, že tihle lidé rozhodně nebudou mít
sebemenší chuť dělat revoluci. Raději se schovají někde v nějaké chladné
díře. A budou čekat na říjen. A mezitím nás život půjde dál.
Hm? Tady jste všichni v bezpečí. A není třeba o tom dál mluvit.
Ano, papá.
-Ano, papá. -Ano, papá. ehm
Nuže, užijme si tuhle snídani. Concetto. A dobrou chuť, všem.
To, to není k smíchu.
To, to, to není k smíchu. Ani trochu to není k smíchu.
No tak, otče, jenom žertujeme.
Otče, víte, že vás máme rádi.
Honem, rychle! Dobře, dobře!
SEBRANÉ PROSLOVY GARIBALDIHO
Done Tancredi!
Concetto! To je v pořádku, Gaeto. Moje sestřenice nás přišla navštívit.
Díky, že ses tu stavila, Concetto. Mám vždycky radost, když tě vidím.
Ale už musím běžet, mám moc povinností.
Pro koho jsou ty zbraně, Tancredi?
Ty jsou pro přítele. Musíme pomáhat přátelům, ne?
Lidé, které jsem viděla v Palermu, připravené zabít králova důstojníka,
mi nepřišli jako přátelé.
Jako, že se podobali Gaetánovi? Gaetáno je můj přítel, Concetto.
Ty budeš bojovat po jejich boku? Papá bude nepříčetný vzteky.
Ale je to tvůj otec, ne můj.
On to takhle nevidí.
Jenže ty mu to neřekneš.
Je přesvědčený, že to bude jen plácnutí do vody.
No jistě, Concetto. Tohle je jeho oblíbený závěr.
Protože všechno, co teď má, získal díky velkorysosti Bourbonů.
A všechno, co máš ty, jsi získal díky mému otci.
Á.
Jsou to naše domy, naše zahrady. Chceš všechno ztratit,
abys pomohl pár přátelům?
Concetto, já chci všechno ochránit.
Vážně?
Ano. Ale jak to dokážu, když zůstanu na straně poražených?
A kdo říká, že prohrajeme?
Já. Přemýšlej, Concetto.
Za koho bojují tví vojáci v modré uniformě?
No? Z rozkazu krále, kterého nikdy neviděli?
Nebo aby banda tlustých kněží mohla tloustnout ještě víc? Mně to
jako motivace přijde dost k ničemu. Na severu jsou nové myšlenky,
je tam pokrok. A co máme my tady?
Jenom cenzuru a korupci.
Navíc když prohrajete, nebudeš se muset vrátit do kláštera.
Tvůj první přesvědčivý argument.
Concetto. Představ si, že začali budovat novou železnici.
Ty a já budeme moct jet lodí z Messiny do Neapole. A potom vlakem do Říma,
Florencie nebo Benátek.
A všechno bude jediná země?
Představ si tu nádheru.
Sicílie nebude jen ostrov. Ale součást jednoho národa.
Hlavně otci neříkej, že jsi mě viděla.
Vážně? Nesmím? Já bych řekla, že si můžu dělat, co chci.
Concetto.
Tak dobře.
Ale pod jednou podmínkou. Budeš mi psát. Často. Že jsi v pořádku.
Je vážně dojemné, když máš o mě starost.
Concetto, když jsi mě předtím nahoře viděla.
Viděla's všechno?
Na viděnou, Concetto!
Russo!
Princi.
Vždycky jsi přesný.
Á, moc hezké boty. Nové?
Jedeme do Argivocale. Chci zjistit, kam se poděly citróny.
Ty jsi Ibba Agnolo. Nájemce.
Podle mých výpočtů jste mě připravili o padesát košů citrónů z Argivocale.
Ne, to není pravda. Já s tím nemám nic společného. Musíte mi věřit. Slitování,
-prosím vás. -Dej to pryč.
Princi, nepijte tu vodu. Je tu epidemie.
Prosím vás, vážený princi. Ty citróny nám ukradli. Byli to banditi,
kteří sem přišli s puškami a vyhrožovali mojí
rodině. Co jsem měl v tu chvíli dělat? Bál jsem se.
Dal jsem jim ty citróny, vážený princi.
Ty téhle historce věříš, Russo?
Jestli ty citróny ukradli banditi, proč tu krádež nenahlásil.
Princi, tohle jsou rolníci. Všichni umějí dobře lhát.
Jistě, jsou to Sicilané. My, Sicilané, říkáme spoustu lží, že?
Ty sám mi v tuhle chvíli vykládáš hromadu lží.
Já nikdy, princi.
Že ne?
Ne.
Já totiž moc dobře vím, že banditi, které zmínil, jsou tvoji muži.
A nechybí mi jenom těch padesát košů citrónů z Argivocale.
Ale ještě tři sta košů, které jsou schované ve tvém sklepě.
Nechtěl jsem, přísahám.
No tak mi řekni. Co jsi tím zamýšlel, co? Nejdřív mi ukradneš drobky,
a pak až mě odtud možná vyžene revoluce, prásk! Sebereš všechno ostatní.
Takže já bych tě měl zničit. Měl bych ti spálit dům.
Měl bych tvoje děti vyhnat do hor.
Prosím vás, ne!
Ale neudělám to.
Protentokrát.
Tak vstaň.
Princi. Nevím, jak vám mám poděkovat.
Můžeš mi poděkovat oddaností. A zapamatovat si jednomalé pravidlo.
Tihle lidé jsou, kde jsou.
Ty jsi, kde jsi. A taky já jsem, kde jsem. Rozumíš?
Nech tady vykopat novou studnu, s nezávadnou vodou. A postarej se,
aby místní měli pořád čerstvý chléb. Můžeme jít.
Udělám to.
Charbonnier.
Uhlář.
Excelence, dobrý den.
Decasillabi.
Slečno Concetto.
Díky, Mario.
Chocolat.
Čokoláda.
Jdeme, Bendicò. Poběž.
Decasillabi.
Deset slabik.
Pro veleváženou slečnu Concettu Corberovou.
Jsem živý. Váš služebník, Tancredi Falconeri.
Kupředu!
Běžím!
Pro slečnu Concettu Corberovou. Vše v pořádku.
Pomoc!
-A dávej pozor. -Ano, pane.
Pro slečnu Concettu Corberovou. Všechno pokračuje.
Ať žije Itálie! Zvítězíme! Protože jsme v právu! Za jednotnou itálii!
Přidejte se k nám. Nebojte se ničeho! Jsme v právu!
Jo, do útoku!
Jsem v pořádku.
Vezměte si zbraně! Dělejte! Ozbrojte se! Jdeme! Jooo!
Za jednotnou Itálii!
Otče náš, jenž jsi na nebesích, posvěť se jméno tvé, přijď království tvé, buď vůle
tvá, jako v nebi, tak i na zemi. Chléb náš vezdejší dej nám dnes, a odpusť nám naše
viny, jako i my odpouštíme našim viníkům a neuveď nás v pokušení, ale zbav nás ode
všeho zlého, amen.
Otče náš, jenž jsi na nebesích, posvěť se jméno tvé, přijď království tvé, buď vůle
tvá, jako v nebi, tak i na zemi. Chléb náš vezdejší dej nám dnes, a odpusť nám naše
viny, jako i my odpouštíme našim viníkům a neuveď nás v pokušení, ale zbav nás ode
všeho zlého, amen.
Sláva! Sláváááá! Sláváááá! Za jednotnou Itálii! Sláváááá!
Zdrávas, Maria, milostiplná, pán s tebou, požehnaná jsi mezi ženami a
požehnaný plod života tvého, Ježíš. A požehnaný plod života tvého, Ježíš. Svatá
Maria, Matko boží, pros za nás, hříšné, nyní i v hodinu smrti naší. Amen.
Zdrávas, Maria, milostiplná, pán s tebou, požehnaná jsi mezi ženami a
požehnaný plod života tvého, Ježíš. A požehnaný plod života tvého, Ježíš. Svatá
Maria, Matko boží, pros za nás, hříšné, nyní i v hodinu smrti naší. Amen.
Nějaký dopis pro mě?
Ne, slečno Concetto, je mi líto.
Co je? Proč tak štěká?
Zdá se, že jeho matka žije zde, v Monreále.
Pravděpodobně se snažil vrátit domů.
Bože na nebi.
Co je, Paolo? Chtěl bys něco říct?
Byl to jeden z našich chlapců, papá. A tam venku je matka,
která musí oplakat jeho smrt. Vinou bandy zbabělých psů,
jako je Tancredi. Víte, o čem mluví celá Sicílie?
Ten váš milovaný Tancredi. Prý se dal otevřeně a bezostyšně
na stranu rebelů.
Papá, já vím, že podle vás jako by chodil po vodě.
-Paolo! -Ale zasloužil by zastřelit, papá!
Pojď sem.
Pojď sem!
Fabrizio!
Kdo je?
Papá?
Ano?
Ty věci, co řekl Paolo proti Tancredimu…
Nemysli na to.
Co je ti, maličká? Přijdeš mi trochu nesvá.
Slíbila jsem mu, že vám nic neřeknu.
A rozhodla ses tenhle slib porušit?
Tvrdíte, že vždycky všechno víte,
takže v tuhle chvíli asi ani nemá smysl vám to říkat. Hm?
Já nejsem bůh. Nemůžu vědět všechno.
Á. A můžu vám to připomenout, když budu chtít?
Tyhle hry mě vážně unavují.
Tak mluv. Co se děje?
Tancredi mi píše. Každý den. Z Palerma.
Co ti píše?
Že je v pořádku.
Že je v bezpečí.
A proč by neměl být v bezpečí?
Odjel do Palerma účastnit se vzpoury.
Ano, tohle vím taky.
Tak mluv k věci.
Ty dopisy přestaly chodit.
-Fabrizio, kam jedeš? -Concetta to vysvětlí.
Concetto? Nemůže to počkat alespoň do rána?
Otevřete! Nechte projít prince Salinského!
Vážený princi.
Kdo je to?
To je princ, vidíš?
Strýčku!
Jak jste mě tady našel?
Myslel sis, že nevím, jak utrácíš peníze, co ti dávám na živobytí?
I ty povstalecké pamflety jsi zaplatil za moje peníze.
Jak to? Věděl jste to a dovolil jste to?
Zasáhl bych dřív, kdybych věděl, že se necháte postřílet jako kuřata.
Jenže tady jsme přesvědčení, že to nemyslí vážně.
Škoda, že tam venku je spousta lidí, kteří se nemůžou dočkat,
až budou zítra v první řadě a užijí si představení vaší popravy.
Zítra ráno se sejdu s jedním člověkem a pokusím
se to vyřešit. Ale nic nezaručuji.
Měl jsem svou sestru velmi rád. I když se občas chovala hloupě.
Vzala si toho idiota, který rozházel její majetek.
Když zemřela… Když zemřela,
Tancredimu vůbec nic nezůstalo. Neměl ani ubohou rentu.
Musel jsem se o něj postarat já. Vždycky to byl mimořádný chlapec.
Už když byl ještě malý.
Vždycky jsem s ním trávil víc
času než se svými dětmi.
Takže se zítra postaráš, aby ho propustili?
Ne.
Zatím ani nevím, co tomu ničemovi guvernérovi řeknu.
Odkdy tady trestáme mladé idealisty před popravčí četou?
No, popravdě co je svět světem, popravujeme především mladé idealisty.
A ten zmíněný mladík je nebezpečný.
Á, ano, ano, je nebezpečný. U hracího stolu. A hlavně sám sobě.
Princi, vojáci se připravují na začátek války. A ve válce je třeba jít příkladem.
A Tancredi Falconeri, který navíc není váš syn,
je nejlepší příklad, jaký můžeme dát.
Abyste šel příkladem bandě tupců, chcete využít zrovna mého synovce?
Synovce prince Salinského?
Samozřejmě mě to mrzí. Ale ti muži budou venku zastřeleni.
Kdybyste chtěl, můžete popravě přihlížet z terasy.
Tohle je šeková knížka od mého londýnského konta.
Napište částku.
Děkuji vám.
Ale peníze nikdy nebyly něco, po čem bych toužil.
Je velmi snadné je promrhat.
Co tedy chcete?
Půdu.
Chci tu půdu, které jste vy odjakživa měli hojnost.
A díky níž nemáte žádné starosti.
Jakou půdu chcete?
Přál bych si Argivocale.
Argivocale?
Dostanete dvacet hektarů. Hm?
Jenže já nechci jenom zlomek vaší půdy.
Já chci všechnu. Ano, ano, já vím,
že vaše rodina si tam drží moc už víc než sto let. Tohle je má cena.
Když budete chtít, uvidíme se na terase.
Padesát hektarů.
Počkejte!
Tolik se ti líbí ve vězení? Teď můžeš jít vyloupit banku.
Tak mi aspoň vrátíš část z majetku, který jsem obětoval, abych tě dostal ven.
Moji druzi ve zbrani jsou pořád uvnitř. A copak jsem snad nepřišel o čest,
když jsem je nechal ve vězení?
Ty si troufáš mluvit o ztrátě cti? Jdeme.
S dovolením.
Prosím.
Excelence.
Bálsamo. Obleč ho.
Strýčku, proč tohle všechno?
Radši se rychle najez.
Pane?
Ale co budeme dělat v klubu? No?
Dva akvavity.
Pánové, chci pronést přípitek. Na mého synovce, Tancrediho Falconeriho.
Kdo si nepřipije, považuje se za mého nepřítele.
To jistě ne, princi. Připijme si.
Dej mi sklenku.
-Akvavit, prosím. -Do toho.
Ať žije Tancredi Falconeri!
Na zdraví!
Můžeme jít. Nebude to hezká podívaná.
S dovolením.
Bože na nebi! Svatá Matko boží. Prosím vás, nezabíjejte mě.
Matko boží! Bože můj. Prosím.
-Chlapečku můj! -Maminko, já mám strach!
Bože můj, smiluj se. Smiluj se, prosím tě. Já nechci umřít.
Namířit!
Pal!
Ať žije Itálie!
-Namířit! -Ať žije Garibaldi!
Pal!
Ne! Ne!
Představ si, co by se dělo, kdyby tě nakonec zastřelili.
Francesco!
-Dobře, dobře. -Fabrizio, zažeň toho psa od stolu.
Tatínek má psa u stolu rád.
-Tohle jsou čerstvé meruňky? -Jsou zralé. Ano, ano, ano.
Nedávej mu koláč, bude mu zle.
Nechte toho děti.
To nebyl koláč, to byl kousek briošky.
To je to samé. Psi přece nesmějí dostávat sladké.
-Kde to jsme? Někde v hostinci? -Bratránku!
-Tancredi se vrátil! -Tancredi!
Caterino. Zdravím.
-Chyběl jsi nám. -Ahoj, Chiaro. Ahoj.
Bratránku.
Není to hodnostář na návštěvě. Tak ho nechte sednout a dejte mu najíst.
Posaď se, bratránku.
Teto Stello. Děkuji, že se o mě tak dobře staráte.
Přece jsi tu doma, Tancredi.
Moc jsme se za tebe modlili, Tancredi.
Otče.
Bratránku, nechybělo ti tohle všechno?
-Jistě Caterino. -Opravdu?
Vlastně vám musím říct, že nikdy nebyla ani nebude lepší hostina,
než je tahle.
Tancredi.
Ó, konečně.
-Hlavně ochutnej sorbet, je vynikající. -Briošky jsou taky skvělé.
-Prosím, Tancredi. -Nemohl jsem se dočkat.
Concetto, dáš trochu taky mně? Concetto?
Ne, Chiaro, protože už jsi nacpaná až dost.
Concetto!
-Mamá. -Podívejme.
Vynikající.
Tancredi, jak můžeš?
Nebesa, už zase začíná? Další spor?
Tím vším, co jsme, tím vším, co jsme mu dali, jenom pohrdá.
Jídlo mu podle mě chutná.
Paolo, chápu, jak se cítíš. Opravdu to chápu.
Ale jsi můj bratránek a budu tě mít vždycky rád.
Garibaldi a jeho armáda se za pár dní vylodí.
Samotná jeho přítomnost zde je prachsprostý
výsměch, a vy to nechápete. Nebo možná ano? Protože když on je zrádce,
a to nelze popřít, co se potom stalo z vás, papá?
No, strýčku. Tohle je výborná otázka.
Nepřijde mi, že by řekl něco tak nevhodného.
Ponižuješ svého syna. Pořád ho zahanbuješ. Otázka,
kterou ti položil, je naprosto rozumná.
Milujeme Tancrediho, jistě. Je jako náš syn.
Ale obrátil se proti nám. Nebo spíš proti postavení,
které si musíme udržet.
I když už vlastně ani nechápu,
jaké postavení to je.
My stojíme pevně na svojí půdě.
Jako jsme vždycky stáli?
Dáváš přednost synovci před synem.
Své dceři Concettě před sestrami.
A milenkám v Palermu přede mnou.
Já moc dobře vím, jaký jsi muž. A bůh tě taky dobře zná.
Nemůžu se smířit s myšlenkou, že skončíš v pekle.
Každý den se modlím za tvou duši.
Tvé velkorysé přímluvy mě stále naplňují pokorou.
Na tomhle světě není nic, co by tě naplnilo pokorou.
Připadáš mi smutný. Moc smutný.
Děkuji, že sis všimla, Concetto.
Je to kvůli tvým přátelům?
Kterým? Těm, kteří byli popraveni?
I těm, kteří mrtví nejsou. A kteří teď bojují ve
všech těch revolucích, kde bys chtěl být taky.
Concetto, tohle místo je hotový ráj.
A je velká část mě, která by tu chtěla zůstat.
Ale měl bych jen to, co vlastním teď.
A já, Concetto, nemám nic.
To není pravda. Máš nás.
A tohle všechno.
Mám polorozpadlý dům a to, co mi dává tvůj otec.
Ale tam venku je svět. A já se tam chci vydat.
Protože tam je možná budoucnost, kterou můžu vybudovat. Chápeš to? Hm?
Excelence.
Vaše citróny.
Dnes mám pro tebe novinu.
Převedl jsem svoje pozemky v Argivocale na guvernéra Leonforteho.
Řekl jsem mu, že ty jediný jsi schopen je spravovat.
Takže dneska přestaneš okrádat mě a začneš okrádat jeho, ale mnohem výnosněji.
Jak vidíš, postaral jsem se. Jsi spokojený?
Vážený princi, jste velice velkorysý.
Dobře, protože teď tě chci požádat
o něco na oplátku.
Chtějte cokoliv.
Garibaldi a ti jeho nohsledi, v rudých košilích…
Měli by připlout každým dnem.
Ty a tvoji muži jste opravdu schopní ochránit nás za jakékoliv situace?
Vážený princi. Váš dům bude ještě bezpečnější
než klášter.
Dobrá.
Co je, Russo? Máš něco na srdci?
Ano.
Jedná se o vašeho synovce.
Strýčku! Co se stalo? Zapomněl jsem snad na něco?
Víš, co mi na tom vadí nejvíc? To, že se nakonec dozvím od cizích,
že jsi vykrvácel na nějakém zbytečném bitevním poli.
Měl bych tě rovnou zastřelit.
Vylepšil byste si tím pověst v klubu.
To je pravda.
Copak ty a ten tvůj generál si opravdu myslíte,
že dokážete Sicílii ovládnout natrvalo? Zapomínáš, odkud jsi vzešel.
Nikdy bych nezapomněl.
Řekové, Římané, Arabové, Normani, nakonec se všichni zas vrátili domů.
A nám stačilo jenom oprášit si kabát. Pomysleli jsme si:
Jak je k čertu mohlo napadnout přijít sem a vládnout nám tady?
A žili jsme v klidu si dál. V očekávání dalšího rádoby vládce.
Strýčku, nový vládce právě připlouvá. Doufám, že jste připravený.
Možná, že tohle všechno bude pro dobro věci.
A pro dobro čeho? Budeme pracovitější? Vzdělanější?
Budeme finančně zodpovědnější? Klidně sni dál.
My se nechceme zlepšovat. Protože víme, že už teď jsme dokonalí.
Naše marnivost je silnější než všechny armády, nezapomeň.
Strýčku, jestli má všechno zůstat tak, jak je, musí se všechno změnit.
Počkej.
Pořád jsi na Sicílii. Dřív nebo později potřebuješ
někoho podplatit.
Na viděnou.
Pojďte všichni sem!
Do zbraněěěě!
Co když zemře?
Nezemře.
NA MOTIVY „GEPARDA“ OD GIUSEPPE TOMASI DI LAMPEDUSA.