GEPARD
DUBEN 1860
Apeninský poloostrov je roztříštěný na malá království.
Sicílii přes 100 let vládne dynastie Bourbonů.
Na severu sílí hnutí risorgimento volající po sjednocení Itálie.
Generál Garibaldi shromažďuje armádu, která vypluje na jih.
Palermo se připravuje na střet.
Zákaz vycházení! Vraťte se domů!
Běž domů!
Zamířit!
Jste nebojácní, nebo jen hloupí?
Do města nikdo nesmí.
My víme, kapitáne.
Princi.
Skloňte zbraně!
Je to tu nebezpečné, princi.
Celé město se zmítá v chaosu.
Garibaldiho příznivci jsou stále násilnější.
Vedete si dobře.
Ale teď musíme projet.
Hned to bude.
Nechte je projet!
Nechte projet Geparda!
Uhněte s děly!
Rychle, přidejte!
Otevřete! Je tu princ ze Saliny.
Vaše Excelence.
Princi.
Tati.
- Tati. - Princi, platí zákaz vycházení.
Otče.
Jdi si sbalit věci.
Běž.
Bendicò, pojď.
Bendicò!
Kvůli nepokojům ve městě
jsou v ohrožení všechny rodiny s vazbami na Bourbony.
Abychom se vyhnuli možnému nebezpečí,
raději bychom dívku odvezli domů.
Princi, ať se venku stane cokoliv, tady je vaše dcera v bezpečí.
Kdo by se odvážil zaútočit na klášter svatého Vykupitele?
Váš názor respektuji, matko představená. A mimochodem, souhlasím s ním.
Ale moje žena, mecenáška tohoto kláštera,
nedá chvíli klidu mně ani Vykupiteli, dokud se její dcera nevrátí domů.
Co se to děje?
Rychle, uhněte s tím!
Co se děje?
Tati.
Vraťte se do kočáru.
Pomoc!
Tati.
Tady zemřeme.
Excelence, pojeďme.
Jsme připraveni, princi. Můžeme jet.
Princi, rychle dovnitř! Hned!
Vaše Excelence?
Princi, pomoc!
Prosím!
- Princi! - Pospěšte, kapitáne!
- Nastupte si. - Pomoc!
Počkejte!
Tati!
Parchante!
Jeď!
Smrt Bourbonům!
Pane, ať je osvítí světlo věčnosti.
„Smrt Bourbonům.“ Tím myslí nás?
Chtějí nás zabít.
Jsou to kacíři, odpadlíci a nemilosrdní vrazi.
Garibaldi chce zbourat kláštery
a pověsit papeže.
Otče, přestaňte mluvit nesmysly, prosím.
Garibaldi tu není.
Je v Janově.
Dav si jen vybije vztek na několika nebohých vojácích.
Po vykradení vinných sklípků se vrátí domů.
A já se budu muset vrátit do kláštera, že?
Tvá matka si to tak přeje.
Uvidíme.
Pojď ke mně.
Běž.
Být zase doma je příjemné.
Jsou tady!
Už jsou tady!
- Concetto! - Caterino!
- Jsi tak pohublá. - Vždycky byla hubená.
Uhni!
Bojovalo se ve městě?
Concetto!
- Unikli jsme v pravý čas. - „Unikli“?
V Palermu jsem tě neviděla.
Chtěl přijet, ale nemohl najít své pistole.
Neškádlete svého bratra.
Mami.
Vlasy ti voní klášterním mýdlem.
Děkuju.
Tak půjdeme?
- Nasnídáme si. - Táta už mi všechno řekl.
Máme skvělou granitu.
Požehnej nám, Pane,
a požehnej těmto tvým darům,
které máme z tvé štědrosti.
Skrze Krista, našeho Pána.
- Amen. - Amen.
Rychle, než všechno sní otec Pirrone.
Kde je Tancredi?
Náš bratranec přichází, jak chce.
Už je to dospělý muž.
Má svůj život a své věci.
Které platíme.
Otče Pirrone, cítíte se dobře?
Jste trochu bledý.
Otec Pirrone měl hroznou noc.
Proto jste trochu bledý? Jste bledý v obličeji, otče.
To není vtipné.
Souhlasím s otcem Pirronem.
Není to vtipné.
Měl plné právo se bát.
- Paolo, jen se… - Tohle není vtip.
Nepřerušuj svou matku.
Omlouvám se.
Garibaldi nechce zničit jen jezuity,
ale i království Bourbonů.
Chce nás rozcupovat na kousky a hodit do moře.
- Má pravdu. - Zapomeňte na šaty a plesy, ano?
- Nemluv nesmysly. - Večírky má rád každý.
Míří sem armáda, rozumíš tomu?
Rolníci a bandité zapalují Palermo a uvolňují jí cestu.
To stačí.
Buď zticha.
Omlouvám se, otče.
Odpusť mi.
Nechápu, jak můžeš být tak lhostejný.
Paolo, jsme na Sicílii.
Je duben.
Za dva měsíce tu bude takové parno,
že začínat revoluci ani nikoho nenapadne.
Při hledání stínu všichni zalezou do svých děr
a budou tam čekat na říjen.
My budeme mezitím žít jakoby nic.
Tady jste v bezpečí.
Víc k tomu nemám.
Ano, tati.
- Ano, tati. - Ano, tati.
Nyní si užijme snídani a Concettin návrat.
Dobrou chuť všem.
„Není to vtipné.
Ani trochu to není vtipné.“
Otče, jen žertujeme.
Běž! Hledej! Hodný pejsek.
SBÍRKA GARIBALDIHO PROSLOVŮ
Done Tancredi!
Concetto!
V pořádku, Gaetano.
Jen mě navštívila sestřenka.
Díky, že ses zastavila.
Vždycky tě rád vidím.
Už musím jít. Trochu spěchám.
- Pro koho jsou ty zbraně? - Pro přítele.
Těm přece pomáhat musíme, ne?
Muži v Palermu, kteří zavraždili králova kapitána, moc přátelští nebyli.
Vypadali jako Gaetano? To je můj přítel, Concetto.
Takže bojuješ za ně?
- Táta se zblázní. - Je to tvůj otec, ne můj.
- On to tak nevidí. - Tak mu to neříkej.
Říká, že stejně ničeho nedosáhnou.
Samozřejmě, Concetto. To by si jistě moc přál.
Všechen svůj majetek má od Bourbonů.
Ty máš všechen svůj majetek od mého táty.
Naše domy, naše zahrady…
Obětuješ to, abys pomohl přátelům?
Chci ochránit všechno.
- Vážně? - Ano.
Ale jak toho dosáhnu na prohrávající straně?
Kdo říká, že prohrajeme?
Já.
Přemýšlej o tom, Concetto.
Za koho bojují vaši vojáci v modrých uniformách?
Za krále, kterého nikdy neviděli?
Za několik tlustých kněží, aby byli ještě tlustší?
To mě vyloženě moc nemotivuje.
Na severu mají nové nápady. Vzkvétá tam průmysl a pokrok.
A co máme tady?
Jen cenzuru a korupci.
Nemluvě o tom,
že pokud prohrajete,
nemusíš zpátky do kláštera.
Tvůj první přesvědčivý argument.
Concetto.
Věděla jsi, že budují nové železnice?
Z Messiny můžeme odplout do Neapole
a pak jet vlakem do Říma.
Do Florencie nebo Benátek.
- Všechno by byla jedna země? - Představ si tu krásu.
Sicílie by nebyla jen ostrov,
ale součást jednoho národa.
Neříkej otci, že jsi mě viděla.
Jo? Nesmím mu to říct?
Budu si dělat, co budu chtít.
Concetto…
Tak dobře.
Ale pod jednou podmínkou.
Často mi psát, ať vím, že jsi v pořádku.
Tvoje starost mě opravdu dojímá.
Concetto, když jsi mě viděla nahoře,
viděla jsi všechno?
Sbohem, Concetto.
Russo.
- Princi. - Vždycky včas.
Pěkné boty.
Nové?
Pojďme do Argivocale.
Chci vědět, co se děje s mými citrony.
Signor Ibba Agnolo.
Farmář v nájmu.
Podle mých výpočtů
jste mi vzal 50 košů citronů z Argivocale.
Ne, to není pravda! S tím nemám nic společného!
- Věřte mi! - Odnes ten deštník.
- Prosím! - Princi, nepijte tu vodu.
Je tu epidemie.
Princi, prosím vás.
Ty citrony někdo ukradl.
Bandité.
Měli pušky a napadli mou rodinu.
Co jsem měl dělat?
Musel jsem jim je dát, princi.
Věříš mu, Russo?
Pokud je opravdu ukradli bandité…
proč tu krádež nenahlásil?
Princi, jsou to rolníci.
Všichni jsou zkušení lháři.
Jistě, jsou to Siciliáni.
Na Sicílii lžeme všichni, ne?
Dokonce i ty…
mě teď krmíš lží.
To ne, princi.
- Vážně ne? - Ne.
Moc dobře vím,
že ti bandité, o kterých mluví, jsou tví muži.
A nechybí jen 50 košů citronů z Agrivocale.
Dalších 300 košů
je ukrytých ve tvém sklepě.
Nechtěl jsem, přísahám.
Tak mi řekni,
co máš v plánu?
Teď mi kradeš drobky,
a pokud mě jednou smete revoluce,
vezmeš si i zbytek?
Teď…
bych tě měl zničit.
Měl bych ti zapálit dům.
Tvé syny bych měl odvést do hor.
Prosím, nedělejte to!
Snažně vás prosím!
Ale neudělám to.
Jen protentokrát.
Vstaň.
Princi, nevím, jak vám mám poděkovat.
Začni mi projevovat oddanost.
A zapamatuj si jedno pravidlo.
Tihle lidé
své místo znají.
Ty
bys měl taky.
A to samé
platí o mně.
Rozumíš?
Nech vykopat studnu s pitnou vodou.
A ať všichni dostávají čerstvý chléb.
- Teď běž. - Ano.
- Charbonnier. - Uhlí.
Excelence, dobré ráno.
- Donno Concetto. - Díky, Mario.
- Chocolat. - Čokoláda.
Pojď, Bendicò. Jdeme.
NEPOKOJE POKRAČUJÍ
Velectěné donně Concettě Corberaové.
Jsem v pořádku.
Váš služebník Tancredi Falconeri.
Rychle!
Rozkaz!
Donně Concettě Corberaové. Jsem v pořádku.
Pomoc!
- Buď opatrný. - Ano, pane.
Concettě Corberaové. Všechno jde podle plánu.
Útok!
Jsem v pořádku.
Pro zbraně!
AŤ ŽIJE SJEDNOCENÁ ITÁLIE
Za sjednocenou Itálii!
…buď vůle tvá jako v nebi, tak i na zemi.
Smrt Bourbonům!
…a požehnaný je plod
života tvého Ježíš.
Svatá Maria, Matko Boží, pros za nás hříšné nyní…
Něco pro mě?
Ne, donno Concetto. Je mi líto.
Co se děje? Proč štěká?
Jeho matka prý žije tady, v Monreale.
Nejspíš se vracel domů.
Proboha.
Co je, Paolo? Chceš něco říct?
Byl jedním z nás, tati.
A jeho matka ho bude muset oplakávat.
Kvůli zbabělým psů jako Tancredi.
Víš, co všichni říkají?
Že tvůj zbožňovaný Tancredi
otevřeně podporuje rebely.
Vím, že si myslíš, že je svatý.
- Paolo! - Ale někdo by ho měl zabít.
Pojď sem.
Pojď sem!
Fabrizio!
Kdo je to?
- Tati? - Ano?
Co Paolo říkal o Tancredim…
Ignoruj ho.
Co se děje, maličká?
Vypadáš rozrušeně.
Slíbila jsem mu, že nic neřeknu.
Rozhodla ses ten slib porušit?
Vždycky říkáš, že všechno víš, tak ti to možná ani nemusím říkat.
Nejsem Bůh. Nemůžu vědět všechno.
A můžu ti to někdy připomenout?
Tahle hra už mě unavuje.
Tak mluv.
Co se děje?
Tancredi mi píše.
Každý den.
Z Palerma.
A co ti píše?
Že je v pořádku.
A v bezpečí.
A proč by neměl být?
V Palermu se přidal k výtržníkům.
Ano, to vím taky.
Přejdi k věci.
Najednou přestal psát.
- Kam jdeš? - Vysvětlí ti to Concetta.
Concetta?
Nepočká to do rána?
Otevřete! Uvolněte místo princi ze Saliny!
Princi.
- Kdo je to? - Princ. Nepoznáš ho?
Strýčku.
Jak jsi mě našel?
Myslel sis, že nevím, za co utrácíš peníze, které ti dávám?
Dokonce jsi financoval ty povstalecké pamflety.
Penězi ode mě.
Věděl jsi to, a nezastavil jsi to?
Jednal bych dřív, kdybych věděl, že se necháš zastřelit.
Až tak vážně
to zase neberou, abys věděl.
Jaká škoda, že venku je dav lidí, kteří se radují z vyhlídky na to,
že zítra budou z první řady sledovat tvou popravu.
Zítra ráno se to pokusím vyřešit,
ale nic ti neslibuju.
Sestru jsem měl opravdu rád.
I když byla dost měkká.
Vzala si idiota, který veškeré její jmění promrhal.
Po její smrti…
Po její smrti
nezůstalo Tancredimu nic.
Neměl sebemenší příjem.
Musel jsem se o něj postarat.
Vždycky byl výjimečný.
Už jako dítě.
Trávil jsem s ním víc času než s vlastními dětmi.
Zařídíš, aby byl zítra propuštěn?
Jo.
Pořád ještě nevím, co tomu blbýmu guvernérovi řeknu.
Odkdy mladé idealisty trestáme popravčí četou?
Mladí idealisté jsou popravováni od úsvitu věků.
A tento mladý muž je nebezpečný.
Ano, tím jsem si jist.
Hlavně sám sobě, když hraje hazard.
Princi, mí muži se připravují do války.
Ve válce musíme jít příkladem.
Tancredi, který ani není váš syn,
může být dokonalý příklad.
A vy mého synovce použijete jako příklad
pro ty patolízaly?
Synovce prince ze Saliny?
Moc mě to mrzí.
Ale ti muži
budou zastřeleni.
Pokud chcete,
můžete se dívat z terasy.
Toto je šeková knížka mého londýnského účtu.
Řekněte si cenu.
Děkuji vám.
Ale po penězích jsem nikdy netoužil.
Prohýřit je je tak snadné.
Tak co chcete?
Půdu.
Tu půdu,
které jste vždy měl nadbytek
a díky které jste byl za vodou.
Kterou máte na mysli?
Chtěl bych Argivocale.
Argivocale?
Dostanete 20 hektarů.
Nechci jen kousek.
Chci všechno.
Ano, vím, že tam vaše rodina vládne přes 100 let.
Ale taková je moje cena.
Pokud nakonec přijdete,
uvidíme se na terase.
Padesát hektarů.
Počkejte!
Když zbožňuješ vězení, proč nevykradeš banku?
Aspoň bys mohl odkoupit část panství, které jsem se vzdal výměnou za tvůj život.
Mí kamarádi tam zůstali.
Ale nechat je ve vězení podle tebe nečestné není?
Máš tu drzost mluvit se mnou o cti?
Dělej.
- Můžu? - Prosím.
- Vaše Excelence. - Balsamo, obleč ho.
Proč to děláš, strýčku?
Najez se.
Pane.
Proč jdeme do klubu?
Dvě brandy.
Pánové, rád bych si připil.
Na mého synovce Tancrediho Falconeriho.
Pokud se nepřidáte, budu vás považovat za nepřítele.
To nechceme, princi. Na zdraví.
- Brandy, prosím. - Hned to bude.
Ať žije Tancredi Falconeri!
Na zdraví.
Můžeme jít.
Nebude to hezká podívaná.
S dovolením.
Svatá Marie. Panno Marie.
Nenech mě prosím umřít.
Nechci umřít!
Panno Marie.
Matko Boží.
Bože!
- Můj chlapeček! - Mami, bojím se.
Ne!
Panno Marie, smiluj se nad námi!
Smiluj se, prosím. Nechci umřít.
Zamířit!
Palte!
Ať žije Itálie!
Zamířit!
Ať žije Garibaldi!
Palte!
Ne!
Představ si, co by se stalo, kdyby zastřelili tebe.
- No dobře. - Fabrizio, sundáš toho psa ze stolu?
Tátovi se to líbí.
- Tyhle meruňky… - Jsou zralé?
Ano.
Koláč mu nedávej. Bude mu zle.
Děti.
Nebyl to koláč, ale brioška.
- Psi cukr nesmí. - Půjdeme na Vuccirii?
- Rodino! - Je tu Tancredi!
Tancredi!
Caterino.
Ahoj.
- Chyběl jsi nám. - Chiaro.
- Ahoj. - Bratranče.
Není to hodnostář. Ať si sedne a dejte mu jídlo.
Posaď se, bratránku.
Teto Stello. Díky, že se o mě tak dobře staráš.
Jsi tu doma, Tancredi.
Modlili jsme se za tebe, Tancredi.
Otče.
Nechybí ti tohle všechno, bratránku?
- Chybí. - Vážně.
A rád bych řekl, že u lepšího stolu jsem nikdy neseděl a ani sedět nebudu.
Ochutnej granitu. Je skvělá.
I briošky jsou moc dobré.
- Tady. - Na tohle jsem se těšil.
Concetto, můžu si dát taky?
Concetto?
Ne, Chiaro. Už jsi měla dost.
Concetto!
- Mami! - No teda.
Je moc dobrá.
Tancredi, jak jsi mohl?
Proboha, už je to tu zase.
Odmítá vše, co jsme a co mu dáváme.
Podle mě mu chutná, Paolo.
Paolo, chápu, jak se cítíš.
Opravdu ano.
Jsme bratranci a vždy tě budu mít rád.
Do několika dnů se tu s armádou vylodí Garibaldi.
Jeho přítomnost na Sicílii je pro tebe urážka, a nedochází ti to.
Nebo možná ano?
Protože pokud je to zrádce, o čemž není sporu, co jsi pak ty, tati?
Inu, strýčku,
to je výborná otázka.
Nic příliš kontroverzního neřekl.
Ponižuješ svého syna.
Zostuzuješ ho.
Položil ti naprosto racionální otázku.
Tancrediho máme moc rádi.
Je pro nás jako syn.
Ale je proti nám.
Proti pozici, kterou bychom měli zastávat.
I když už netuším, jaká by vlastně měla být.
Naše pozice je
stát pevně na naší půdě.
Tak jako vždycky?
Tak jako vždycky.
Synovce upřednostňuješ před synem.
Concettu před jejími sestrami.
A své přátele v Palermu přede mnou.
Znám tvé opravdové já.
A Bůh taky.
Nesnesla bych pomyšlení na to, že skončíš v pekle.
Denně se modlím za tvou duši.
Tvé přímluvy u Boha
mě nepochybně povedou k pokoře.
Tebe k pokoře nedovede nic.
Nech mě plakat
nad svým krutým osudem.
A že toužím
po svobodě.
A že toužím,
a že toužím
po svobodě.
Vypadáš smutně.
Velmi smutně.
Díky, že sis všimla, Concetto.
To kvůli tvým přátelům?
Kterým?
Kvůli těm popraveným?
A těm, kteří žijí
a podílí se na revoluci, na které se chceš podílet taky.
Concetto, tohle místo je ráj.
A z velké části bych tu chtěl zůstat navždy.
Musel bych se spokojit s tím, co mám.
A nemám nic, Concetto.
To není pravda.
Máš nás.
A všechno tohle.
Rozpadající se dům a milodary tvého otce.
Tam venku čeká celý svět.
A tam se musím vydat.
Možná proto, že si tam dokážu vybudovat budoucnost.
Rozumíš?
No?
Excelence.
Vaše citrony.
Mám novinku.
Všechny pozemky v Argivocale jsem převedl na guvernéra Leonforteho.
Zaonačil jsem to tak, že je dokážeš spravovat jen ty.
A ode dneška přestaneš okrádat mě
a začneš okrádat jeho,
s mnohem vyšším ziskem.
Není to ode mě hezké?
Máš radost?
Jste velmi velkorysý, princi.
To je dobře, protože potřebuju protislužbu.
Cokoliv.
Garibaldi a jeho patolízalové v červených košilích…
Měli by tu být každým dnem.
Opravdu nás
se svými muži ochráníš před jakýmikoliv vetřelci?
Princi,
váš dům
bude bezpečnější než klášter.
Dobře.
Co je? Chceš něco říct?
Ano.
To s vaším synovcem…
Strýčku. Co se děje? Zapomněl jsem něco?
Víš, co mě opravdu štve?
Že mi někdo cizí řekne,
jak jsi vykrvácel na nějakém zbytečném bojišti.
Měl bych tě zastřelit hned teď.
V klubu by sis napravil reputaci.
To je pravda.
Opravdu si myslíš,
že ty a ten tvůj generál můžete Sicílii dobýt?
- Zapomínáš, odkud pocházíš. - To nikdy.
Řekové, Římané, Arabové, Normani…
Všichni se nakonec vrátili domů.
A my jen krčili rameny,
oprášili se
a říkali si: „Jak si sakra mohli myslet, že sem přijdou a budou nám vládnout?“
Pak jsme trpělivě čekali
na dalšího rádoby vládce.
Strýčku, další vládce přijede.
Doufám, že jsi připraven.
Třeba díky tomu všemu budeme lepší.
Lepší? A jak?
Budeme průmyslovější?
Civilizovanější?
Fiskálně disciplinovanější?
To je utopie.
Nechceme být lepší,
protože podle nás už jsme dokonalí.
Pamatuj, naše ješitnost je větší než jakákoliv armáda.
Pokud chceme, aby se nic nezměnilo,
pak se změnit musí vše.
Počkej.
Koneckonců jsme na Sicílii.
Dříve nebo později budeš muset někoho podplatit.
Sbohem, strýčku.
Běžte vlevo!
Ať žije Garibaldi!
Do zbraně!
Co když zemře?
Nezemře.
PODLE ROMÁNU GEPARD GIUSEPPEHO TOMASIHO DI LAMPEDUSY
Překlad titulků: Tomáš Pikl