A PÁRDUC
1860. ÁPRILIS
AZ OLASZ FÉLSZIGET KISEBB KIRÁLYSÁGOKRA VAN FELOSZTVA.
SZICÍLIA FELETT TÖBB MINT 100 ÉVE
A BOURBON-HÁZ URALKODIK.
ÉSZAKON EGY MOZGALOM VAN KIALAKULÓBAN AZ OLASZ EGYSÉG MEGTEREMTÉSÉÉRT.
GARIBALDI TÁBORNOK SEREGET ÁLLÍTOTT FEL, HOGY DÉLRE HAJÓZZANAK.
PALERMO VÁROSA FELKÉSZÜLT A TÁMADÁSRA.
Kijárási tilalom van! Menjenek haza!
Azonnal menjen haza!
Vigyázz!
Maguk bátrak, vagy csak bolondok?
Senki sem mehet be a városba.
Igen, tudjuk, százados.
Herceg úr.
Fegyvereket le!
Veszélyes itt önnek, herceg úr.
Az egész városban felbolydult az élet.
Garibaldi támogatói egyre erőszakosabbak.
Remekül végzik a dolgukat.
De most muszáj átmennünk.
Azonnal.
Engedjétek át őket! Utat a Párducnak!
Arrébb az ágyúkkal!
Siessetek, gyorsan!
Nyissa ki! Salina hercege vagyok.
Őméltósága.
Herceg úr!
Apám!
- Apám! - Herceg úr, kijárási tilalom van!
Apám!
Pakold össze a holmidat!
Menj!
Bendicò, gyere!
Bendicò!
A zavargások miatt
a Bourbonokhoz közel álló családok veszélyben vannak.
A veszély elkerülése érdekében
inkább hazavisszük a lányt.
Herceg úr, bármi is történjen odakint,
a lánya itt biztonságban van.
Ki merné megtámadni a Megváltó zárdáját?
Tiszteletben tartom a véleményét, főtisztelendő anya. Egyetértek vele.
De a feleségem, a zárda támogatója,
nem hagy nyugodni engem, sem a Megváltót,
amíg a lánya haza nem ér.
Itt meg mi történt?
Gyorsan, a szekereket!
Mi folyik itt?
Apám!
Üljön vissza, uram!
Segítség!
Apám! Ha itt maradunk, meghalunk.
Menjünk, herceg úr!
Készen állunk, herceg úr. Mehetünk.
Herceg úr, szálljon be, gyorsan! Most!
Őméltósága?
Herceg úr, segítsen!
Kérem!
- Herceg úr! - Siessen, százados!
- Szálljon be! - Segítség!
Várjon!
Apám!
Gazember!
Menjünk!
Halál a Bourbonokra!
Uram, az örök világosság fényeskedjék nekik!
Ránk gondolnak azzal, amikor ezt mondják?
A halálunkat akarják.
Eretnekek, hitehagyottak és gyilkosok.
Garibaldi le akarja rombolni az apátságokat
és felakasztani a pápát.
Atyám, abbahagyná ezt az őrültséget, kérem?
Garibaldi nincs itt.
Genovában van. Nem igaz?
A csőcselék a szegény katonákat támadja meg.
És miután ellopták a bort a pincékből,
hazamennek.
És akkor kell nekem is visszamennem a zárdába, ugye?
Ez az anyád kívánsága.
Majd meglátjuk.
Gyere ide!
Gyere!
Olyan jó újra itthon lenni!
Itt vannak!
- Concetta! - Caterina!
- Olyan vékony vagy! - Mindig is vékony volt.
Félre!
Nagy harc volt a városban?
Concetta!
- Épp időben hoztunk ki. - „Mi”?
Nem láttalak Palermóban.
Menni akart, de nem találta a párbajpisztolyát.
Ne csipkelődjetek vele!
Anyám!
Zárdaszappan szaga van a hajadnak.
Köszönöm.
Nos, mehetünk?
- Reggelizzünk! - Apám mindent elmesélt.
Csodás granitát készítettünk.
Áldj meg minket, Uram,
és az ajándékot,
amit bőkezűségedből kaptunk.
Krisztus, a mi Urunk által.
Ámen.
Siess, mielőtt Pirrone atya mind megeszi!
Hol van Tancredi?
Az unokatestvérünk kedvére jön-megy.
Már felnőtt férfi.
Megvan a saját élete és dolgai.
Amit mi fizetünk.
Pirrone atya, jól érzi magát?
Kicsit sápadtnak tűnik.
Szörnyű éjszakája volt.
Ezért ilyen fehér az arca? Kissé fehérnek tűnik, atyám.
Nem vicces.
Egyetértek Pirrone atyával.
Egyáltalán nem vicces.
Minden joga megvolt a félelemre.
- Paolo, ők… - Ez nem vicc.
Ne szakítsd félbe az anyádat!
Bocsánat.
Garibaldi nemcsak a jezsuitákkal végez,
de a Bourbon-királysággal is.
Darabokra akarja zúzni az életünket, és a tengerbe dobni.
- Igaza van. - Felejtsétek el a ruhákat és a bálokat!
- Ne mondd ezt! - Mindenki szereti a partikat.
Úton van egy hadsereg, értitek?
Azok, akik felgyújtják Palermót, csak utat csinálnak.
Elég!
Hallgass!
Sajnálom, apám.
Ne haragudjon!
Nem értem, hogy nem aggaszt ez senkit.
Paolo, ez itt Szicília.
Április van.
Két hónap múlva olyan meleg lesz itt,
hogy senkinek nem fog eszébe jutni kirobbantani egy forradalmat.
Csak egy árnyékos helyet keresnek majd,
ahova októberig behúzódhatnak.
Mi pedig folytatjuk tovább az életünket.
Nos?
Itt biztonságban vagytok.
Ennyit mondhatok.
Igen, apám.
- Igen, apám. - Igen, apám.
Most pedig élvezzük a reggelit és Concetta visszatérését!
Gyerünk, egyetek!
„Nem vicces.
Egyáltalán nem vicces!”
Ugyan, atyám! Csak viccelünk!
Gyerünk, futás! Nézd! Jó fiú!
GARIBALDI BESZÉDEINEK GYŰJTEMÉNYE
Don Tancredi!
Concetta!
Semmi baj, Gaetano.
Csak meglátogatott az unokatestvérem.
Köszönöm, hogy benéztél, Concetta.
Mindig örülök, ha látlak.
Most mennem kell. Dolgom van.
- Azok kinek a fegyverei? - Egy barátomé.
Segíteni kell a barátainknak, nem?
Akik Palermóban megölték a király századosát,
nem tűntek barátoknak.
Vagyis úgy néztek ki, mint Gaetano? Gaetano a barátom.
Velük akarsz harcolni?
Apám bele fog őrülni!
- A te apád, nem az enyém. - Ő nem így látja.
Akkor ne mondd el neki!
Úgy véli, semmi nem lesz belőle.
Persze, Concetta. Mert így akarja.
Mindenét, amije van, a Bourbonoktól kapta.
Te meg az apámtól kaptál mindent.
A házaink, a kertjeink.
Mindent feláldoznál az új barátaidért?
Mindent meg akarok védeni.
- Igen? - Igen.
De hogy tehetném, ha a vesztes oldalon állok?
Ki mondta, hogy veszítünk?
Én.
Gondolj csak bele, Concetta!
Kiért harcolnak a kék egyenruhás katonáitok?
Egy királyért, akit sosem láttak?
Vagy egy rakás kövér papért, hogy még kövérebbek legyenek?
Nekem ez nem tűnik túl motiválónak.
Északon új elképzelések vannak. Van rendes ipar és fejlődés.
Itt mi van?
Cenzúra és korrupció.
Arról nem beszélve…
hogy ha veszítenétek,
nem kell visszamenned a zárdába.
Ez az első meggyőző érved.
Concetta.
Tudtad, hogy új vasútvonalakat építenek?
Elmehetnénk hajóval Messinából Nápolyba,
aztán meg vonattal Rómába,
Firenzébe vagy Velencébe.
Egy ország lenne?
Képzeld csak el a pompát!
Szicília nemcsak egy sziget lenne, hanem egy nemzet része.
Ne mondd el az apádnak, hogy találkoztunk!
Nem mondhatom el neki?
Azt csinálok, amit akarok.
Concetta…
Jól van.
De egy feltétellel.
Időnként írd meg nekem, hogy jól vagy.
Nagyon megható, hogy aggódsz értem.
Amikor megpillantottál az emeleten…
mindent láttál?
Minden jót, Concetta!
Russo!
- Herceg úr. - Mindig időben.
Szép csizma!
Új?
Menjünk Argivocaléba!
Tudni akarom, mi a helyzet a citromjaimmal.
Ibba Agnolo úr.
Földbérlő gazda.
A számításaim szerint
50 kosárnyi argivocalei citromot vettek el tőlem.
Nem, ez nem igaz! Nekem ehhez semmi közöm!
- Higgye el! - Vidd innen az esernyőt!
- Kérem! - Herceg úr, ne igyon abból a vízből!
Járvány van.
Herceg úr, könyörögve kérem.
Ellopták a citromot.
A banditák voltak.
Fegyver volt náluk, és megtámadták a családomat.
Mit kellett volna tennem?
Muszáj volt odaadnom nekik a citromokat.
Te hiszel neki, Russo?
Ha tényleg a banditák lopták el a citromokat,
miért nem jelentette a lopást?
Herceg úr, ezek itt parasztok.
Mind profi hazudozók.
Hát persze. Szicíliaiak.
Szicíliában elég sokat hazudunk, nem igaz?
Még te is
hazudni merészelsz nekem.
Ez nem igaz, herceg úr.
- Nem? - Nem.
Pontosan tudom,
hogy a banditák, akikről beszél, a te embereid.
És nem csak 50 kosár argivocalei citrom hiányzik.
Háromszáz kosárral
rejtettél el belőle a pincédben.
Nem akartam, esküszöm.
Akkor áruld el,
mégis mi a terved?
Most csak keveset lopsz tőlem,
és talán, ha a forradalom magával ragad,
a többit is elveszed?
Most…
el kellene, hogy pusztítsalak.
Fel kellene gyújtanom a házad.
A fiaidat le kellene hajítanom a hegyről.
Könyörgöm, ne!
Könyörgöm!
De nem fogom megtenni.
Most az egyszer.
Állj fel!
Herceg úr, nem tudom, hogy köszönjem meg.
Például mutass egy kis hűséget!
És ne feledj egy aprócska szabályt!
Ezek az emberek
tudják, hol a helyük.
Te is…
tudd, hol a helyed!
És én is…
tudom, hol az enyém.
Világos?
Ássanak itt egy kutat, hogy legyen tiszta víz!
És ezeknek az embereknek mindig legyen friss kenyerük!
- Most menjünk! - Rendben.
- Charbonnier. - Szén.
Jó reggelt, méltóságos uram!
- Donna Concetta. - Köszönöm, Mario.
- Chocolat. - Csokoládé.
Gyere, Bendicò!
FOLYTATÓDNAK A ZAVARGÁSOK
A mélyen tisztelt Donna Concetta Corbera részére.
Jól vagyok.
Hűséges szolgád, Tancredi Falconeri.
Gyerünk!
Igenis!
Donna Concetta Corberának. Minden rendben.
Segítség!
- Légy óvatos! - Igen, uram.
Donna Concetta Corberának. Még élek.
Előre!
Jól vagyok.
A fegyvereket!
ÉLJEN AZ EGYSÉGES OLASZORSZÁG
Az egységes Olaszországért!
Ahogy a mennyben, úgy a földön is.
Halál a Bourbonokra!
És áldott legyen
a méhednek gyümölcse, Jézus.
Szűz Mária, Istennek szent Anyja, imádkozz értünk, bűnösökért!
Érkezett levelem?
Nem, Donna Concetta. Sajnálom.
Mi a baj? Miért ugat?
Úgy tudjuk, az anyja itt él Monrealéban.
Valószínűleg haza akart menni.
Te jó ég!
Mi az, Paolo? Mondani akarsz valamit?
Közülünk való volt, apám.
És egy anyának most gyászolnia kell.
Az olyan gyáva kutyák miatt, mint Tancredi.
Tudja, mit mondanak?
Hogy a szeretett Tancredije
nyíltan a lázadókat támogatja.
Apám, tudom, hogy maga szerint a vízen jár.
- Paolo! - De ideje lenne lelőni!
Gyere ide!
Fabrizio!
Ki az?
- Apám? - Igen?
Amit Paolo Tancrediről mondott…
Ne törődj vele!
Mi a baj, drágám?
Kissé feldúltnak tűnsz.
Megígértem neki, hogy nem mondok semmit.
De úgy döntöttél, megszeged az ígéreted?
Mindig azt mondja, mindent tud,
szóval talán nincs is értelme elmondani.
Nem?
Nem Isten vagyok. Nem tudhatok mindent.
Vagy úgy!
És erre bármikor emlékeztethetem?
Elegem van ebből a játékból.
Áruld el!
Mi folyik itt?
Tancredi levelet ír nekem.
Mindennap. Palermóból.
És mit ír?
Hogy jól van.
Biztonságban.
És miért ne lenne biztonságban?
Palermóba ment, és beállt a lázadókhoz.
Igen, tudom.
Térj a lényegre!
Egy idő után nem írt.
- Hova mész? - Concetta majd elmagyarázza.
Concetta?
Nem várhat ez reggelig?
Nyissák ki! Utat Salina hercegének!
Herceg úr!
- Ki az? - A herceg, nem tudod?
Bácsikám!
Hogy talált meg?
Azt hitted, nem tudom, mire költöd a pénzt, amit tőlem kapsz?
Még a lázadók szórólapjait is abból fizetted.
Az én pénzemből.
Tudta, és mégis hagyta, hogy folytassam?
Előbb cselekedtem volna, ha tudom, hogy le fogod lövetni magad.
Tudja, szerintünk
nem is gondolják igazán komolyan.
Kár, hogy ekkora tömeg vár odakint,
hogy az első sorból nézzék végig
a holnapi kivégzésedet.
Megpróbálok intézkedni holnap reggel, hogy megoldjuk.
De nem garantálok semmit.
Nagyon szerettem a húgomat.
Annak ellenére, hogy elég meggondolatlan volt.
Hozzáment egy idiótához, aki az összes vagyonát elszórta.
Amikor meghalt…
Amikor meghalt,
Tancredinek semmije nem maradt.
Egy cseppnyi bevétele sem.
Nekem kellett ellátnom.
Mindig is kivételes volt.
Már gyerekként is.
Több időt töltöttem vele, mint a saját gyerekeimmel.
Elintézi, hogy holnap szabadon engedjék?
Még mindig nem tudom, mit mondok majd annak a semmirekellő kormányzónak.
Mióta büntetjük a fiatal idealistákat
lövészosztagokkal?
Valójában a fiatal idealistákat az idő kezdete óta kivégzik.
És az említett fiatalember veszélyt jelent.
Igen, ebben biztos vagyok.
Főleg saját magára nézve, amikor hazárdjátékot folytat.
Herceg úr, a csapataim készen állnak a háborúra.
És példát kell statuálnunk.
Tancredi Falconeri, aki nem is a fia,
a lehető legjobb példa.
Az én unokaöcsémet akarja példaként használni
azok előtt a talpnyalók előtt?
Salina hercegének unokaöccsét?
Rettenetesen sajnálom.
De azokat a férfiakat
le fogják lőni.
Ha akarja,
nézheti a kivégzést az erkélyről.
Ez egy csekkfüzet a londoni számlámhoz.
Csak mondjon egy összeget!
Köszönöm.
De sosem sóvárogtam túlságosan a pénz után.
Túl könnyű elszórni.
Akkor mit kér?
Birtokot.
Azt a birtokot,
amiből önnek mindig bőségesen volt,
és ami miatt sosem kellett aggódnia.
Melyik birtokomat akarja?
Argivocaléra gondoltam.
Argivocaléra?
Kap 20 hektárt. Rendben?
Nemcsak egy kis részét akarom.
Hanem az egészet.
Tudom, hogy a családja több mint 100 éve gyakorolja ott a hatalmat.
De ezt kérem.
Ha jönni akar,
az erkélyen találkozunk.
Ötven hektár.
Várjon!
Ha ennyire szereted a börtönt, miért nem rabolsz ki egy bankot?
Így visszavásárolhatnád a birtokom egy részét,
amit miattad kellett feladnom.
A bajtársaim még odabent vannak.
De azt mondja, nem tisztességtelen, hogy itt hagyom őket!
Hogy merészelsz a tisztességről beszélni?
Mozgás!
- Vehetek belőle? - Kérem!
- Őméltósága. - Balsamo, öltöztesse fel!
Miért csinálja ezt, bácsikám?
Csak egyél!
Uram.
Miért megyünk a klubba?
Két brandyt kérnénk.
Uraim, mondanék egy pohárköszöntőt.
Az unokaöcsémre, Tancredi Falconerire.
Aki nem csatlakozik, az ellenségemnek tekintheti magát.
Isten ments, herceg úr! Egészség!
- Egy brandyt kérek. - Azonnal.
Éljen soká Tancredi Falconeri!
Egészségünkre!
Most már mehetünk.
Nem lesz kellemes látvány.
Elnézést!
Szűzanya! Szent Szűzanyám!
Kérlek, ne hagyd, hogy meghaljak!
Nem akarok meghalni!
Szent Szűz Mária!
Szűzanyám!
Istenem!
- A kisfiam! - Anya, félek!
Ne!
Szűzanyám, könyörülj rajtunk!
Könyörülj rajtam, kérlek! Nem akarok meghalni!
Célozz!
Tűz!
Éljen Olaszország!
Célozz!
Éljen Garibaldi!
Tűz!
Ne!
Gondolj bele, milyen lett volna, ha téged lőnek le.
- Francesco! - Jó.
Fabrizio, leküldenéd a kutyát az asztalról?
Apám szereti, ha az asztalon van.
- Ez a kajszibarack… - Érett?
Igen.
Ne adj neki! Megbetegszik tőle.
Gyerekek!
Nem torta volt, csak egy darab briós.
- Nem szabad! - Menjünk a Vucciriába?
- Unokatestvér! - Itt van!
Tancredi!
Caterina!
Szia!
- Hiányoztál. - Szia, Chiara!
- Szia! - Unokatestvér.
Nem egy magas rangú látogató. Üljön le és adjatok neki enni!
Ülj le, unokatestvérem!
Stella néni.
Köszönöm, hogy a gondomat viseli.
Ez az otthonod, Tancredi.
Imádkoztunk érted, Tancredi.
Atyám.
Nem hiányzott ez az egész?
- De! - Tényleg!
És szeretném elmondani, hogy sosem voltam még
ennél jobb asztaltársaságban!
Kóstold meg a granitát! Isteni!
A briós is finom!
- Tessék. - Már alig vártam.
Concetta, én is kaphatok belőle?
Concetta?
Nem, Chiara. Már eleget ettél!
- Concetta! - Anyám!
Hűha!
Isteni!
Mégis hogy merészeled?
Egek, már megint kezdi.
Mindent, amik vagyunk, mindent, amit adtunk neki, elutasítja.
Szerintem az étel ízlett neki.
Paolo, megértem, mit érzel.
Tényleg.
Az unokatestvérem vagy, mindig szeretni foglak.
Garibaldi és a serege pár nap múlva ideér.
A puszta jelenléte
veszélyt jelent rátok, és nem is látjátok.
Vagy talán igen?
Mert ha ő egy áruló, és ez tagadhatatlan,
akkor maga micsoda, apám?
Nos, bácsikám,
ez egy kiváló kérdés.
Nem mondott túl ellentmondásos dolgokat.
Megalázod a fiadat.
Megszégyeníted.
Teljesen észszerű kérdést tett fel neked.
Nyilván szeretjük Tancredit.
Mintha a fiunk lenne.
De a másik oldalon áll.
Vagy legalábbis a mi álláspontunk ellen.
Bár már fogalmam sincs, mi is az.
A mi álláspontunk az,
hogy kitartunk a birtokunk mellett.
Ahogy mindig is tettük?
Ahogy mindig is tettük.
Jobban szereted az unokaöcséd, mint a fiad.
És Concettát is, mint a húgait.
És a légyottjaidat, mint engem.
Én ismerem az igazi oldalad.
És Isten is.
Nem bírnám elviselni, hogy a pokolba kerülj.
Mindennap imádkozom a lelkedért.
A közbenjárásod Istennél
kétségtelenül megalázó számomra.
A világon semmi sem megalázó számodra.
Hadd sírjak
A kegyetlen sorsom miatt
És amiért vágyom
A szabadságra
És amiért vágyom
A szabadságra
Szomorúnak tűnsz.
Nagyon szomorúnak.
Köszönöm, hogy észrevetted.
A barátaid miatt van?
Melyikekre gondolsz?
Akiket kivégeztek?
És akik nem haltak meg,
hanem részt vesznek a forradalomban, amiben te is részt vennél.
Concetta, ez a hely a Paradicsom.
És egy részem örökre itt akarna maradni.
De akkor megelégednék azzal, amim már megvan.
Vagyis a semmivel, Concetta.
Ez nem igaz.
Mi itt vagyunk.
És ez az egész.
Van egy romokban álló házam, meg az apád adományai.
Egy egész világ vár odakint.
És oda kell mennem.
Mert ott talán saját jövőt építhetnék magamnak.
Érted?
Őméltósága.
A citromjai.
Híreim vannak.
Az argivocalei birtokomat átadtam
Lanza kormányzónak.
Elhitettem velük, hogy csak te tudod intézni a dolgait.
Szóval mától nem lopsz többet tőlem,
helyette tőle fogsz lopni, de sokkal nagyobb profittal.
Ugye, milyen jól jártál?
Boldog vagy?
Igazán nagylelkű, herceg úr.
Helyes, mert cserébe lenne egy kérésem.
Bármit kérhet.
Garibaldi és a vörösinges talpnyalói…
Bármelyik nap ideérhetnek.
Te és az embereid
tényleg képesek vagytok megvédeni minket bármiféle behatolástól?
Herceg úr,
a háza
biztonságosabb lesz egy zárdánál.
Helyes.
Mi az? Mondani akarsz valamit?
Igen.
Az unokaöccséről van szó.
Bácsikám! Mi a baj? Elfelejtettem valamit?
Tudod, mi bosszant igazán?
Valaki mástól tudom meg,
hogy egy haszontalan csatatéren ontottad ki a véred.
Le kellene, hogy lőjelek.
Visszaszerezné a becsületét a klubban.
Ez igaz.
Tényleg azt hiszed,
hogy ti és az a tábornok meghódíthatjátok Szicíliát?
- Elfelejtetted, honnan jöttél. - Sosem felejtem el.
Görögök, rómaiak, arabok, normannok…
Végül mind hazatértek.
És mi csak vállat vontunk,
és leporoltuk magunkat,
azt gondolva: „Mi az ördögöt képzelnek, hogy csak úgy idejönnek,
és átveszik az uralmat?”
Majd türelmesen vártunk
a következő uralkodójelöltre.
Bácsikám, hamarosan ideér.
Remélem, készen áll.
Talán ettől majd jobbak leszünk.
Mégis miben?
Vállalkozó szelleműbbek? Kulturáltabbak?
Felelősségtudatosabbak pénzügyileg?
Álmodozz csak!
Nem akarunk jobbak lenni,
mert szerintünk így is tökéletesek vagyunk.
Ne feledd, a hiúságunk minden hadseregnél erősebb.
Ha azt akarjuk, hogy minden így maradjon,
ahhoz változások kellenek.
Várj csak!
Végül is Szicíliában vagyunk.
Előbb-utóbb úgyis meg kell vesztegetned valakit.
Ég önnel, bácsikám!
Induljatok balra!
Éljen Garibaldi!
Fegyvert a kézbe!
És ha meghal?
Nem fog.
GIUSEPPE TOMASI DI LAMPEDUSA REGÉNYE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Laczkó-Simon Emese