A PÁRDUC
1860. ÁPRILIS
AZ OLASZ FÉLSZIGET KIS ÁLLAMOKRA TAGOZÓDOTT.
SZICÍLIÁT TÖBB MINT EGY ÉVSZÁZADON ÁT A BOURBONOK URALTÁK.
ÉSZAKON EGY MOZGALOM SZERVEZŐDÖTT ITÁLIA EGYESÍTÉSÉRT.
A PIEMONTI KIRÁLY ÁLTAL TÁMOGATOTT GARIBALDI TÁBORNOK
HADSEREGET TOBORZOTT, MAJD DÉL FELÉ VETTE ÚTJÁT.
PALERMO VÁROSA KÉSZÜL AZ OSTROMRA.
Lezárták a várost! Mindenki vonuljon vissza a házába!
Menjetek haza!
Fegyvert fel!
Bolondok vagytok? Vagy csak szimplán ostobák?
Senki nem jöhet be a városba!
Tisztában vagyok vele, kapitány.
Hercegem! Le a fegyverekkel! Hercegem, nem biztonságos itt lennie.
A városban hatalmas… zendülés van. Garibaldi támogatói egyre erőszakosabbak.
És önök kiváló munkát végeznek. Most azonban szeretnénk továbbmenni.
Azonnal. Engedjétek őket! Engedjetek utat a Párducnak!
Vigyétek az ágyúkat!
Gyorsabban! Vigyétek! Igyekezzetek! Mindenki vissza a helyére!
Vigyázzatok!
Kinyitni! Salina hercege érkezett.
Kegyelmes uram!
Hercegem!
Apám!
De hercegem, zárlat van odakint!
Atyám!
Eredj, pakolj össze! Menj!
Ő Salina hercege.
Zárlat van, de őt mégis beengedték.
Gyere, Bendicó!
De minek jött ide?
Bendicó! Gyere!
A zavargások végett, minden Bourbon-párti
család veszélyben van, és hogy elkerüljük a bajt, ha lehet,
inkább hazavinnénk a lányt, amíg ez tart.
Hercegem, akármi történjék odakint a városban,
a lánya biztonságban van nálunk. Ki merné háborgatni a Szent
Üdvözítő zárda békéjét?
Tisztelem a véleményét, főtisztelendő anya,
sőt mi több, osztom is azt.
De a feleségem, a zárda első számú támogatója,
nem hagyna békében se engem,
se a Szent Üdvözítőt,
amíg a lánya haza nem tér.
Felkészülni!
Te jó isten, mi történik itt?
Szállj le, igyekezz!
Mindenki fegyverbe! Tüstént!
Mi történik?
Előre, emberek! Mozgás!
Apám!
Szálljon vissza, uram!
-Meghaltok mind, árulók! -Segítség!
Segítség!
Apám! Meghalunk, ha tovább maradunk.
Igen, hercegem, menjünk!
Kész vagyunk, herceg, indulhatunk.
Hercegem, azonnal szálljon be! Menjünk innen!
Kegyelmes uram…
Hercegem, segítsen! Kérem!
Könyörgök!
Hercegem!
Siessen, kapitány!
-Hercegem, szálljon be! -Segítsen!
Várjatok!
Apám!
-Gazember! -Menj!
Halál a Bourbonokra!
Domine, et lux perpetua luce a te, amen.
Azzal, hogy „Halál a Bourbonokra”, ránk gondolnak. Minket akarnak holtan.
Ezek eretnekek, hitehagyottak, és gyilkosok!
Garibaldi le akarja rombolni a kolostorokat,
a pápát is fölkötné.
Abbahagyná kérem ezeket a sületlenségeket, atyám?
Garibaldi nincs is itt. Épp Genovában van. Ezek itt beérik azzal,
hogy bosszút állnak néhány szerencsétlen katonán.
És miután már elég bort loptak a pincékből,
fogják magukat és hazamennek.
És utána én is visszamehetek a zárdába, nem igaz?
Igen, édesanyádnak ez a terve. Majd meglátjuk.
Gyere ide!
Gyere!
Mindig jó érzés hazatérni.
Megérkeztek! Megérkeztek!
Megérkeztek!
Concetta!
Caterina!
-Atyaég, milyen vékony vagy! -Mindig is vékony volt.
Menj arrébb!
Hallom, dulakodás volt a városban?
Concetta… Még épp időben mentettünk ki.
Miért a többes szám? Emlékeim szerint te nem voltál ott.
Ő is akart menni, de… nem találta a párbajpisztolyát.
De…
Ne csúfolódjatok Paolón!
Anyám!
A hajadból zárdai szappan illata árad.
Köszönöm.
Jó. Most menjünk be!
-Gyertek, reggelizzünk meg! -Apa mindent elmondott útközben.
Kiváló granitánk van itthon.
Áldj meg minket, Mi Urunk, és az ajándékot, amelyet a te mennyei
kegyességedből kapunk, Krisztus, a mi urunk által.
Ámen.
Ezt kóstold meg! Gyorsan, mielőtt még Pirrone atya mindent megeszik.
Tancredi hol van?
Úgy kel itt fel-alá, ahogy kedve tartja.
Immár egy felnőtt férfi. Van saját élete, saját dolgai.
Amit persze mi fizetünk.
Pirrone atya, jól érzi magát? Kissé sápadtnak tűnik.
Pirrone atya borzalmas estét élt át.
Szóval emiatt ilyen fehér, ezért ilyen fehér az arca?
Nem mulatságos.
Egyetértek Pirrone atyával. Egyáltalán nem mulatságos.
Minden joga megvolt arra, hogy rettegjen.
-De Paolo, hiszen ők csak… -Ez nem mulatság tárgya, anyám.
Te meg ne szakítsd félbe az anyádat!
Sajnálom.
Nemcsak a jezsuitákat akarják elpusztítani,
hanem a Bourbon uralmat is. Elveszik az életünket,
majd mindannyiunkat a tengerbe hajítanak.
Így van.
Jobb, ha elfelejtitek a szép
ruhákat és a bálokat.
Miket hordasz össze, Paolo?
A bálokat mindenki szereti.
Garibaldi már úton van ide az embereivel, fel tudjátok ezt fogni?
A parasztok és az útonállók, akik lerombolják Palermót,
éppen utat nyitnak neki.
Elég lesz!
Csendet!
Bocsásson meg, apám! Bocsássatok meg!
Csak nem értem, hogy tudtok ennyire nyugodtak maradni.
Paolo, Szicíliában vagyunk. Április van. Két hónap múlva itt akkora hőség lesz,
hogy még csak meg sem fordul majd a fejükben,
hogy itt bármiféle forradalomba kezdjenek.
Befekszenek valahova valami árnyékos és hűvös helyre, és megvárják az októbert.
Mi pedig folytatjuk a megszokott életünket.
Itt mindenki biztonságban van. Erről nem kívánok többet beszélni.
Igen, apám.
-Igen, apám. -Igen, apám.
Hát akkor adjunk most hálát a reggeliért, Concettáért. És jó étvágyat!
Ez nem mulatságos.
Ez… egyáltalán nem… mulatságos.
Ugyan, atyám, csak viccelődünk.
Ez csak azért van, mert szeretjük.
Gyerünk, futás! Jól van. Jó fiú!
GARIBALDI BESZÉDEI
Don Tancredi!
Concetta! Minden rendben, Gaetano! Csak a kuzinom tette nálunk tiszteletét.
Köszönöm, hogy eljöttél, Concetta. Mindig örömömre szolgál, amikor itt vagy.
Most viszont mennem kell, mert még sok a dolgom.
Kinek viszed a fegyvereket, Tancredi?
Csak egy barátomnak. Fontos, hogy segítsünk a barátainknak.
A férfiakra, akik készek voltak meggyilkolni a
király kapitányát, nem mondanám, hogy a barátaink.
Mármint hasonlítottak Gaetanóra? Gaetano a barátom, Concetta.
Tehát az ő oldalukon kívánsz harcolni? Apám szörnyen dühös lesz rád.
De ő a te apád, nem az enyém.
Nos, ő nem így gondolja.
Ez esetben ne mondd neki!
Szerinte nem lesz ebből az egész lázadásból semmi.
Hát persze, Concetta… Ő azt szeretné, ha nem lenne semmi, ugyanis mindenét,
amije van, azt a Bourbonoknak köszönheti.
Te pedig mindenedet az apámnak köszönheted.
Ezek a mi házaink és a mi kerteink. Feláldoznád mindezt,
hogy segíts a barátaidnak?
Concetta, én mindent meg akarok óvni.
Igen?
Igen. De hogyan tehetném ezt meg, ha a vesztes oldalra állok?
És ki mondta, hogy veszíteni fogunk?
Én. Gondolkodj, Concetta!
Kiért harcolnak a te kék ruhás katonáid? Egy királyért, akit soha nem is láttak?
Vagy egy rakat kövér papért, hogy aztán még kövérebbek legyenek?
Sajnálom, de számomra ez távolról sem kielégítő.
Északon új eszmék születtek. Van ipar,
van fejlődés. És itt nálunk mi van?
Csak cenzúra és korrupció.
Mi több… Ha veszítetek, nem kell visszamenned a zárdába.
Eddig ez volt az első meggyőző érved.
Concetta, képzeld el, új vasútvonalakat építenek!
Elhajózhatnánk együtt Messinából Nápolyba, majd elvonatoznánk Rómába, Firenzébe,
Velencébe…
Minden egy országhoz tartozna?
Hát nem pompás lenne?
Szicília nem egy sziget lenne, hanem egy egységes nemzet tagja.
Kérlek, ne mondd el az apádnak, hogy láttál ma!
Igen? Ne mondjam? Szerintem meg azt csinálok, amit akarok.
Concetta…
Legyen hát…
De egy feltétellel. Hogy írsz nekem, gyakran, hogy rendben vagy.
Nagyon megható, hogy ennyire aggódsz miattam.
Amikor az emeleten rám nyitottál, ugye mindent láttál?
A viszontlátásra, Concetta!
Russo!
Hercegem!
Mindig időben!
Milyen csinos kis csizmák. Újak?
Irány Argivocale! Látni akarom, hogy mi van a citromokkal.
Signor Ibba Agnolo. Egy földbérlőm.
Hogyha jól számoltam 50 kosárnyi Argivocale
citromot tulajdonított el tőlem.
Nem! Ez nem igaz! Nekem semmi közöm az egészhez! Kérem, higgyen nekem! Az ég
-szerelmére, kérem! -Vidd ezt az ernyőt!
Hercegem, ne igya meg azt a vizet! Valami nyavalya terjed.
Kérem, kegyelmes uram! A citromokat más lopta el.
Banditák jártak erre. Fegyverekkel mászkáltak.
Rátámadtak a családomra. Mondja, mi mást tehettem volna?
Fogtam és odaadtam nekik a citromot,
hercegem.
Te elhiszed, amit az imént mondott, Russo?
Ha banditák vitték el azokat a citromokat,
miért nem jelentette be a lopást?
Herceg, ezek itt mind parasztok. Akik mesterien tudnak hazudni.
Igen, hiszen szicíliaiak. És Szicíliában szeretnek hazudni, nemde?
Ahogy te is ezt tetted az imént.
Hazugságokkal tömöd a fejem.
Ez nem igaz, hercegem.
Nem-e?
Nem.
Pedig én biztos vagyok benne hogy a banditák,
akikről beszélt, a te embereid.
És valójában nemcsak az az 50 kosárnyi Argivocale citrom hiányzik…
hanem 300 kosárnyi, melyek ott lapulnak a pincéd legmélyén.
Nem akartam, esküszöm.
Nos, akkor halljam: miféle stratégiád van? Először morzsákat lopsz tőlem,
majd miután a forradalom elsodor engem és a családomat… elviszed a maradékot is.
Emiatt most…
tönkre kell tennem téged.
Le kéne égetnem a házadat. A gyerekeidet a hegyek közé kéne dobatnom.
Kérem, ne tegye!
Könyörüljön rajtam!
De nem teszem meg.
Most az egyszer.
Felállni!
Hercegem, hogy hálálhatnám meg önnek?
Mondjuk azzal, hogy hűséget fogadsz. És észben tartasz egy aprócska szabályt.
Az emberek… tudják a helyüket.
Te is tudd, hol a helyed! Ahogy én is tudom, hol az enyém. Értetted?
Ásass egy kutat a közelben, amiben tiszta víz van! Gondoskodj róla,
hogy az itt élők friss kenyérhez jussanak! Most már indulhatunk.
Igenis.
Charbonnier.
Szén?
Igen, szén.
Jó reggelt, kegyelmes uram!
-Donna Concetta. -Tíz szótagos.
Köszönöm, Mario.
Chocolat.
Csokoládé.
Menjünk ki, Bendicó! Gyere!
Tíz szótagos.
A nagyra becsült Donna Concetta Corberának.
Jól vagyok. Alázatos szolgája: Tancredi Falconeri.
Előre!
Elviszem.
Donna Concetta Corberának: minden rendben.
Tancredi, segíts!
-Légy óvatos! -Igenis.
Donna Concetta Corberának. Jól haladunk.
Támadás! Jól vagyok.
-Vigyázz, itt vannak! -Ránk lőnek!
Támadás!
Jól vagyok.
Az egységes Olaszországért!
Miatyánk, aki a mennyekben vagy, szenteltessék meg a te neved,
jöjjön el a te országod, legyen meg a te akaratod…
…amint a mennyben, úgy a földön is.
…Mindennapi kenyerünket add meg nekünk ma; és bocsásd meg vétkeinket,
miképpen mi is megbocsátunk…
Halál a Bourbonokra!
…A te méhednek gyümölcse, Jézus…
Asszonyunk, Szűz Mária, Istennek szent Anyja,
imádkozzál érettünk, bűnösökért, most és halálunk óráján. Ámen.
Érkezett levelem ma?
Nem, Donna Concetta, sajnálom.
Mi baja? Miért ugat?
Már halott volt, amikor rátaláltunk.
Nem tehettünk érte semmit,
hercegem. Sajnálom!
Úgy tűnik, az anyja itt él Monrealéban.
Valószínűleg csak megpróbált hazajutni hozzá.
Ó, édes istenem!
Mi az, Paolo? Szólni szeretnél?
Közülünk való volt, apám. Most egy anyának gyászolnia kell,
mert meghalt a fia. A Tancredihez hasonló gyáva kutyák miatt.
Tudják, hogy miféle hír járja? Hogy az imádott Tancredi nyíltan támogatja
és akár segíti is azokat a gaz lázadókat!
Tudom, hogy úgy tekintesz rá, mint aki képes a vízen is járni…
-Paolo! -…de valakinek már le kellene lőnie!
Gyere ide!
Fabrizio!
Ki az?
Apám?
Igen?
Az, amit Paolo mondott ma este Tancrediről…
Ne törődj vele!
Mi a baj, kislányom? Kissé zaklatottnak tűnsz.
Megígértem neki, hogy erről nem beszélek
És úgy döntöttél, hogy megszeged az ígéretedet?
Folyton azt mondod, hogy te mindent tudsz, szóval lehet,
hogy nincs is értelme ezt elmondani neked.
Nem vagyok Isten, én sem tudhatok mindent.
Á! Akkor erre emlékeztethetlek bármikor?
Már belefáradtam a játszadozásba.
Halljam! Mondd, mi történt?
Tancredi ír nekem… Minden egyes nap. Palermóból.
És mit ír neked?
Azt, hogy jól van.
Hogy épségben van.
És mégis mi okból ne lenne épségben?
Azért ment oda, hogy részt vegyen a lázadásban.
Igen, ezt is jól tudom.
Térj a lényegre!
A levelek egyszerre abbamaradtak.
Fabrizio, hová mész?
Majd Concetta elmondja.
Concetta? Semmiképp nem várhat holnapig?
Kinyitni! Engedjetek utat Salina hercegének!
Kegyelmes uram!
Hát ez meg ki?
-Ő egy herceg. -Na ne mondd!
Bácsikám!
Hogy találtál rám?
Azt hiszed, nem tudom, mire költöd a pénzt,
amit arra adok, hogy eltartsd magad?
Még azokra a lázító brosúrákra is, amiket kiadattál…
az én pénzem ment el.
Ha tudtad, akkor miért nem állítottál meg?
Hamarabb közbelépek, ha tudom, hogy le akarod lövetni magad,
mint egy kutyát.
Meggyőződésünk, hogy ezt a dolgot nem gondolják komolyan.
Igazán kár, hogy már odakint áll egy egész
tömeg a száját nyalva, hogy az első sorból élvezhesse
a holnap reggeli haláltusátokat.
Megpróbálok beszélni valakivel, hogy helyrehozzuk ezt a dolgot.
De semmit sem garantálok.
Jöjjenek! Ma reggel látványosság lesz!
Kivégzik az összes átkozott lázadót, akit elfogtak.
-Tényleg nagyon szerettem a húgomat. -Megérdemlik azok a kutyák.
Még úgy is, hogy kissé féleszű volt időnként.
Hozzáment egy idiótához, aki eltékozolta az összes vagyonát.
Amikor meghalt…
Tancredire az égvilágon semmit sem hagyott.
Teljesen nincstelen volt szegény fiú.
Nekem kellett őt a gondjaimba venni.
Mindig is kivételes ifjú volt.
Egészen kiskorától fogva.
Több időt töltöttem vele, mint a tulajdon gyermekeimmel.
Tehát gondja lesz rá, hogy szabadon engedjék?
Nem.
Még mindig nem tudom, mit mondok majd annak
a fajankó kormányzónak.
Mondja, mióta büntetjük a fiatal idealistákat
kivégzőosztaggal?
Valójában már időtlen idők óta azzal büntetjük a fiatal idealistákat.
És a szóban forgó ifjú… nagyon veszélyes. Így van, nagyon veszélyes…
A játékasztalnál. És elsősorban magára.
Herceg, a csapataink épp háborúra készülnek.
Egy háborúban példát kell statuálni. És Tancredi Falconeri,
aki még csak nem is a fia, a legjobb, akivel példát statuálhatunk.
Hogy példát statuáljon azoknak a banditáknak,
az unokaöcsémet használná fel? Salina hercegének unokaöccsét?
Nézze, herceg, nagyon sajnálom…
De azokat az ifjakat akkor is lelőjük odakint. Hogyha
úgy kívánja, végignézheti a kivégzést a balkonról.
Nézze, ez itt a csekkfüzetem
a londoni számlámhoz.
Írjon rá egy összeget!
Nagyon köszönöm…
De a pénz soha nem szerepelt a vágyaim között. Túl könnyű elvesztegetni.
Akkor mit szeretne?
Földet.
Azt a földet, amelyben mindig is bővelkedett…
amely segít, hogy nyugodtan aludjon éjszaka.
Melyik földet szeretné?
Argivocale földjét.
Argivocale?
Húsz hektárt megkaphat.
Én azonban nemcsak egy részét akarom, hanem az egészet.
Igen, tudom, hogy a családja birtokolta több mint
egy évszázadon át. De ez az ára.
Ha mégis eljönne, találkozunk a balkonon.
Na, és 50 hektár?
Várjon, kérem!
Ha ennyire szereted a börtönt, akkor miért nem rabolsz ki egy bankot?
Úgy visszavásárolhatnád egy részét annak a földnek, amit át kellett adnom,
hogy kihozzalak!
A társaim még a börtönben senyvednek! Nem gondolod,
hogy becstelenség a részemről csak úgy otthagyni őket?
Van merszed becstelenségről beszélni? Na, mozogj!
Szabad lesz?
Jöjjön!
Kegyelmes úr!
Balsamo, öltöztesd fel!
Mire a felhajtás, bácsikám?
Most jobb, ha inkább eszel.
Signore?
Miért megyünk a klubba?
Két párlatot.
Uraim, köszöntőt mondanék. Az unokaöcsémre, Tancredi Falconerire.
Aki most nem koccint, az tekintse magát ellenségemnek.
Isten őrizz, hercegem. Koccintsunk!
Adj inni!
-Egy párlatot, legyen szíves. -Kettőt!
Máris!
Éljen soká Tancredi Falconeri!
Egészségére!
Most már mehetünk. Nem lesz egy szép látvány.
Szabad lesz?
Ő, szent Szűzanyám! Szűz Mária, kegyelmezz! Könyörgök, ne hagyj meghalni!
Ne hagyj meghalni! Nem akarok meghalni! Nem akarok meghalni!
Istenem, segíts!
-Ne! Ne! Kisfiam! -Anya, nagyon félek.
Ne! Ne! Ó, édes kisfiam! Ne! Ne!
Uram, kérlek, könyörülj rajtunk. Könyörülj rajtunk,
kérlek! Nem akarok meghalni.
Felkészülni!
És tűz!
Éljen Olaszország!
Éljen Garibaldi!
Ne, ne! Ne!
Ne! Ne! Ne!
Gondolj csak bele, mi lett volna, hogy ha téged is lelőnek!
Francesco!
Jól van már, jól van! Lefelé, Bendicó, menj! Menj már, menj!
Fabrizio, leszednéd a kutyát az asztalról?
-Lefelé! -Apának tetszik, hogy itt van az asztalon.
-Ezek a sárgabarackok, melyeket… -Érettek, ugye? Igen, igen, igen…
Ne adj neki a tortából, mert rosszul lesz.
Gyerekek!
Nem is torta volt, csak egy kis briós.
Az még rosszabb, a kutyáknak nem szabad cukrot adni.
-Olyan mintha valami piacon lennénk… -Kuzinom!
-Visszatért Tancredi! -Tancredi!
Caterina! Szervusz!
-Annyira hiányoztál! -Chiara! Szervusz!
Tancredi…
Nem egy előkelőséget fogadunk. Gyerünk, ültessétek le és adjatok neki enni.
Gyere, ülj csak le, kuzin!
Stella néni! Hálás vagyok, hogy így gondomat viseled.
Ez a te otthonod is, Tancredi.
Nagyon sokat imádkoztunk érted, Tancredi.
Atyám!
Nem hiányzott mindez, míg távol voltál?
-De, Caterina. -Ó, tényleg!
Sőt, már mondani akartam,
hogy még nem volt részem és soha nem is lesz ennél jobb felhozatalban.
Ez igaz, Tancredi!
Ez a beszéd!
Akkor kóstold meg a granitát, nagyon finom!
És a briós is nagyon finom.
-Vegyél, Tancredi! -Már alig várom.
Concetta, adnál nekem is belőle? Concetta?
Nem, Chiara, már így is túl sokat ettél.
Concetta!
-Anya! -Nahát, nahát!
Nagyon finom.
Mégis hogy merészeled?
Szent egek! Mit akar ez? Már megint kezdi?
Mindazt, amik vagyunk, mindazt, amit adunk neki, visszautasítja!
Szerintem az étel ízlik neki, Paolo.
Paolo, megértem, miért érzel így.
Őszintén megértelek.
De tudd, hogy a kuzinom vagy és
mindig szeretni foglak.
Garibaldi és az emberei pár napon belül partra szállnak.
Már a puszta jelenléte is sértés terád nézve, de valamiért ezt nem látja.
Vagy tévedek, apám? Ugyanis ahhoz kétség sem fér, hogy áruló!
Ennek fényében te vajon mi leszel, apám?
Nos, bácsikám… Ez valóban nagyszerű kérdés!
Nem hiszem, hogy botrányosat mondott volna.
Megalázod a fiadat. Szégyenbe hozod őt.
Úgy gondolom, hogy teljesen jogos kérdést tett fel.
Szeretjük Tancredit, persze! Fiunként szeretjük.
De ellenünk szövetkezett.
Legalábbis a nézet ellen,
amit képviselünk.
Még ha nem is tudom többé,
hogy pontosan mit képviselünk.
Stabil lábakon a saját földünkön állunk.
Pontosan, ahogy eddig is?
Pontosan, ahogy eddig is.
Őt választod a fiaddal szemben.
Concettát a húgaival szemben.
És a szeretőidet velem szemben.
Én olyannak ismerlek, amilyen vagy. Isten is olyannak ismer.
Nem bírom elviselni még a gondolatát sem, hogy pokolra jutsz.
Minden nap imádkozom a lelkedért.
Ahhoz kétség sem fér, hogy a közbenjárásodnak alázattal adózom.
Te ezen a világon semminek nem adózol alázattal.
Szomorúnak látlak. Nagyon szomorúnak.
Köszönöm, hogy észrevetted, Concetta.
Ez a barátaid miatt van?
Barátaim? Akiket a minap kivégeztek?
Nem csak a holtakra gondoltam. Az élőkre is,
akik épp szítják a forradalmat, amit te is szítanál.
Concetta, ez egy valóságos paradicsom.
Egy részem legszívesebben örökre itt maradna.
De úgy megbékélnék azzal, amim van. A nagy semmivel, Concetta.
Ám ez nem igaz. Itt vagyunk mi.
És ez az egész.
Van egy romos házam és mellé apád alamizsnája.
De vár rám az egész világ.
Nekem pedig ott a helyem.
Odakint vár az a jövő, melyet én magam építhetek. Ugye érted?
Kegyelmes úr!
A citromai.
Híreim vannak számodra.
Az összes Argivocale-i földemet átadtam Leonforte kormányzó részére.
És elhitettem vele, hogy csak te vagy képes kezelni őket.
Szóval mostantól felhagysz a tőlem való lopással, és elkezdesz szépen lopni tőle,
sokkal nagyobb nyereséggel. Mint látod, gondoltam rád. Most boldog vagy?
Kegyelmes, uram, ön rendkívül nagylelkű velem.
Helyes, mert viszonzásképp te is
a segítségemre lehetsz.
Bármiben segítek.
Garibaldi meg a talpnyalói vörös egyenruhában…
A napokban várható a partra szállásuk.
Te és az embereid… képesek vagytok megvédeni a családomat
bárminemű behatolástól?
Ó, hercegem, az otthona biztonságosabb lesz,
mint egy zárda.
Jó.
Mi az, Russo? Mondanál valamit?
Igen.
Az unokaöccséről lenne szó.
Bácsikám… Mégis mi történt? Talán ott felejtettem valamit?
Tudod, hogy mi az, ami igazán zavar?
Hogy talán majd azt is valaki mástól kell megtudnom,
hogy elvéreztél egy jelentéktelen csatamezőn.
Inkább végzek veled itt helyben.
Úgy visszaszereznéd a jó híredet a klubban.
Ahogy mondod.
Te és a tábornokod tényleg azt hiszitek,
hogy meg tudjátok hódítani Szicíliát egyszer és mindenkorra? Elfelejtetted,
honnan jöttél.
Nem fogom elfelejteni.
Görögök, rómaiak, arabok, normannok…
A végén mindegyik kénytelen volt kereket oldani.
Mi pedig megvontuk a vállunkat és leporoltuk
magunkat. Az járt a fejünkben: "miből gondolták ezek,
hogy idejönnek és felülkerekednek rajtunk?" Aztán türelmesen vártuk a
következő feltörekvő uralkodó jelöltet.
A következő uralkodó már úton van. Csak remélni merem, hogy készen állsz.
Talán ez még javunkra is válhat később.
Miben lennénk jobbak? Szorgosabbak leszünk? Olvasottabbak?
Esetleg pénzügyileg felelősebbek? Álmodozz csak!
Mi nem akarunk jobbak lenni. Ugyanis úgy vagyunk tökéletesek,
ahogy vagyunk.
A hiúságunk erősebb bármilyen hadseregnél, ezt ne feledd el!
De ha azt akarjuk, hogy minden így maradjon,
mindennek változnia kell.
Várj még!
Egy pillanat!
Szicíliában vagyunk. Előbb vagy utóbb meg kell
vesztegetned valakit.
Minden jót, bácsikám!
Mindenki fogja a fegyverét! Mozgás! Gyorsan! Ti is, szaporán! Mozgás! Mozgás!
Éljen Garibaldi!
Palermóba!
Előre!
És ha meghal?
Nem fog.
GIUSEPPE TOMASI DI LAMPEDUSA "PÁRDUC" CÍMŰ REGÉNYE ALAPJÁN