LEOPARDEN
APRIL 1860
DEN ITALIENSKE HALVØY ER SPLITTET I SMÅ KONGEDØMMER.
I OVER 100 ÅR ER SICILIA BLITT STYRT AV HUSET BOURBON.
I NORD STYRKES EN BEVEGELSE SOM ØNSKER ITALIENSK SAMLING.
GENERAL GARIBALDI HAR SAMLET EN HÆR FOR Å SEILE MOT SØR.
BYEN PALERMO STÅLSETTER SEG.
Det er portforbud! Kom dere hjem!
Hjem med deg!
På vakt!
Er dere fryktløse eller bare idioter?
Ingen slipper inn i byen.
Det er vi klar over, kaptein.
Fyrste.
Senk våpnene!
Det er farlig for Dem her, fyrste.
Det er tumulter i byen.
Garibaldis tilhengere blir stadig mer voldelige.
Dere gjør en formidabel jobb.
Men vi må forbi her nå.
Øyeblikkelig.
Slipp dem forbi! Gjør plass for Leoparden!
Flytt kanonene.
Kom igjen, fort!
Åpne opp! Det er fyrsten av Salina.
Deres Høyhet!
Fyrste!
Far!
-Far! -Fyrste, det er portforbud.
Pater.
Gå og pakk tingene dine.
Nå.
Kom, Bendicò.
Bendicò!
Med disse opptøyene i byen er alle med tilknytning til Bourbon-regimet i fare.
For å unngå eventuelle farer, vil vi helst ta med piken hjem.
Fyrste, uavhengig av hva som skjer i verden, er piken trygg her.
Ingen våger å angripe klosteret til vår Hellige Frelser.
Jeg respekterer Deres vurdering. Jeg sier meg faktisk enig.
Men min kone, klosterets velgjører,
gir hverken meg eller vår Hellige Frelser et øyeblikks fred før datteren er hjemme.
Hva foregår her?
Fort, flytt vognene!
Hva foregår?
Far!
Kom tilbake, Deres Høyhet.
Hjelp!
Far.
Blir vi her, dør vi.
-La oss dra, Deres Høyhet. -Vi er klare til å dra, fyrste.
Fyrste, inn i vognen, fort!
Deres høyhet?
Fyrste! Hjelp!
Vær så snill!
-Fyrste! -Skynd deg, kaptein.
-Inn, Deres Høyhet! -Hjelp!
-Vent! -Far!
Jævel!
Kjør!
Død over Bourbon!
Herre, la evig lys skinne over dem.
"Død over Bourbon", betyr oss? De ønsker oss døde.
Kjettere, frafalne og mordere.
Garibaldi vil rive våre klostre og henge Paven.
Pater, vennligst slutt med med det tøvpratet, takk.
Garibaldi er ikke her. Han er i Genova. Ikke sant?
Mobben vil la sinnet gå utover noen stakkars soldater.
Og etter at de har stjålet nok vin, drar de hjem igjen.
Og da må jeg tilbake til klosteret, eller hva?
Det er ditt mors ønske.
Vi får se.
Kom hit.
Kom igjen.
Så godt å være hjemme igjen.
De er ankommet!
-Concetta! -Caterina!
-Så tynn du er! -Hun har alltid vært tynn.
Flytt deg!
Var det slåssing i byen?
Concetta!
-Vi fikk deg ut i grevens tid. -"Vi"?
Jeg så ikke deg i Palermo.
Han ønsket å bli med, men fant ikke duellpistolene sine.
Ikke plag broren deres.
Mor!
Håret ditt lukter av klostersåpe.
Takk.
La oss gå inn.
-La oss spise frokost. -Far snakket om den.
Vi har en kjempegod granita.
Gud, signe oss og Deres gaver
som vi mottar ved Deres milde godhet.
Ved Kristus, vår Herre.
Amen.
Fort, før Pater Pirrone spiser opp alt.
Hvor er Tancredi?
-Vår fetter kommer og går som han ønsker. -Han er en voksen mann nå.
-Han har sitt eget liv og saker. -Som vi betaler for.
Alt vel, Pater Pirrone? De er litt blek.
Pater Pirrone har hatt en fæl natt.
Er det derfor De er så hvit? De er litt hvit i ansiktet, Pater.
Ikke noe å le av.
Jeg er enig med Pater Pirrone. Det er absolutt ikke morsomt.
Han har all grunn til å være redd.
-Paolo, de bare… -Dette er ingen spøk.
Ikke avbryt din mor.
Beklager.
Garibaldi vil ikke kun knuse jesuittene, men hele kongedømmet Bourbon.
Han vil smadre livet vårt og kaste oss i sjøen.
-Det stemmer. -Så glem kjoler og ball.
-Ikke prat tøv, Paolo. -Alle elsker fester.
Det er en hær på vei, forstår dere det?
Bønder og banditter setter fyr på Palermo for å bane vei for dem.
Det holder!
Ti stille!
Beklager, far.
Tilgi meg.
Men hvordan kan dere være så rolige?
Dette er Sicilia, Paolo. Det er april.
Om et par måneder vil det være så varmt her
at det aldri vil falle noen inn å starte en revolusjon.
Alt de vil tenke på er å finne litt skygge der de kan sitte og vente på oktober.
Og imens går livet vårt videre. Eller hva?
Dere er trygge her.
Og mer er det ikke å si.
Ja, far.
-Ja, far. -Ja, far.
La oss nyte frokosten vår og at Concetta er hjemme igjen.
Kom igjen, spis.
"Ikke noe å le av.
Det er… aldeles ikke noe å le av."
Pater, da. Vi tuller bare!
Kom igjen, løp! Se! Flink bisk!
EN SAMLING AV GARIBALDIS TALER
Don Tancredi!
Concetta!
Ingen fare, Gaetano.
Det er bare min kusine som er på besøk.
Takk for at du kom innom, Concetta. Det er alltid en glede å se deg.
Nå må jeg dra. Jeg er opptatt.
-Hvem er våpnene til? -En venn.
Det er vel viktig å hjelpe venner?
Mennene jeg så i Palermo, som drepte en av Kongens kapteiner, så ikke ut som venner.
De som så ut som Gaetano? Gaetano er min venn.
Skal du slåss på deres side? Far vil bli rasende!
-Han er din far, ikke min. -Ikke slik han ser det.
-Så la være å fortelle ham det. -Han sier at det vil koke bort i kålen.
Selvfølgelig. Det må jo være hans fortrukne utfall.
For alt han har, kan han takke Bourbon for.
Og alt du har, kan du takket far for.
Våre hus og hager. Skal du ofre alt det for dine nye venner?
Jeg vil beskytte alt dette.
-Vil du? -Ja.
Hvordan klarer jeg det fra den tapende side?
Og hvem sier at vi vil tape?
Jeg.
Tenk på saken, Concetta. Hvem kjemper dine soldater i blått for?
En konge de aldri har sett?
Eller så en gjeng tykke prester kan bli enda tykkere?
Det virker ikke så motiverende.
I Nord har de nye ideer. De har industri og fremgang.
Hva har vi her?
Sensur og korrupsjon.
For ikke å nevne…
Hvis dere taper,
slipper du unna klosteret.
Ditt første overbevisende argument.
Concetta.
Vet du at de bygger nye jernbaner?
Vi kan ta en båt fra Messina til Napoli,
og så tog til Roma, Firenze og Venezia.
-Og alt ville være ett land? -For en storslagenhet!
Sicilia ville ikke bare vært en øy, men en del av en nasjon.
Ikke fortelle faren din at du så meg.
Så jeg kan ikke si det?
Jeg tror jeg gjør som jeg vil.
Concetta…
Greit.
Men på én betingelse.
At du skriver ofte og sier at du har det bra.
Din omtanke er virkelige rørende.
Concetta, da du så meg der oppe…
Så du alt?
På gjensyn, Concetta!
Russo!
-Fyrste. -Alltid presis.
Pene støvler.
Er de nye?
La oss dra til Argivocale.
Jeg vil se til sitronene mine.
Signor Ibba Agnolo.
Leilending.
Ifølge mine beregninger har dere tatt 50 kasser med sitroner fra meg.
Nei, det er ikke sant! Jeg var ikke innblandet i det!
-De må tro meg! -Fjern parasollen.
-Vær så snill! -Ikke drikk det vannet, fyrste.
Vi har en epidemi.
Jeg ber Dem, fyrste.
Sitronene ble stjålet av banditter.
De var bevæpnet og angrep familien min. Hva skulle jeg gjøre?
Jeg måtte gi dem sitronene, fyrste.
Tror du ham, Russo?
Hvis banditter stjal sitronene…
Hvorfor ikke rapportere det?
Fyrste, dette er bønder. De er mesterløgnere.
Naturligvis. De er sicilianere.
På Sicilia lyver vi mye, gjør vi ikke?
Selv du, her vi står nå…
Farer med løgn.
Ikke jeg, fyrste.
-Ikke? -Nei.
Jeg vet svært godt at bandittene han snakker om, er dine menn.
Og det er ikke kun de 50 kassene med sitroner som mangler.
Men 300 kasser til, gjemt i din kjeller.
Jeg ville ikke, jeg sverger.
Så, si meg, hva er planen din?
Du stjeler smuler fra meg nå,
og så kanskje, når revolusjonen har skyllet meg vekk,
så kan du ta resten også?
Nå…
Jeg burde knuse deg.
Jeg burde brenne ned huset ditt.
Jeg burde kaste sønnene dine ned fra fjellene.
Ikke! Jeg ber Dem!
Jeg ber Dem!
Men det skal jeg ikke.
For denne gang.
Reis deg.
Hvordan kan jeg få takket Dem, fyrste?
Begynn med å vise litt lojalitet.
Og husk én liten regel.
Disse folkene her kjenner sin plass.
Du… kjenner din plass.
Og også jeg… kjenner min plass.
Forstått?
Få gravd en brønn med rent drikkevann.
Og sørg for at folkene her alltid har ferskt brød.
-La oss dra. -Det skal jeg.
-Charbonnier. -Kull.
God morgen, Deres Høyhet.
-Donna Concetta. -Takk, Mario.
-Chocolat. -Sjokolade.
Kom, Bendicò.
OPPTØYENE FORTSETTER
Til den høyt aktede Donna Concetta Corbera.
Jeg har det bra.
Din trofaste tjener, Tancredi Falconeri.
Kom igjen!
Skal bli!
Til Donna Concetta Corbera. Alt i orden.
Hjelp!
-Vær forsiktig. -Ja, signore.
Til Donna Concetta Corbera. Alt etter planen.
Angrip!
Alt bra.
Ta våpnene!
LENGE LEVE ET FORENT ITALIA
For et forent Italia!
Skje din vilje, så i himmelen, så og på jorden.
Død over Bourbon!
Og velsignet være din livs frukt, Jesus.
Hellige Maria, Guds mor, be for oss syndere.
Brev til meg?
Nei, Donna Concetta, beklager.
Hvorfor bjeffer han?
Moren bodde visst her, i Monreale.
Han forsøkte antakeligvis å komme seg hjem.
Milde himmel!
Hva er det? Har du noe på hjertet?
Han var en av våre, far.
Og en mor der ute må sørge over ham.
Grunnet en flokk feige kjøtere som Tancredi.
Vet dere hva folk sier?
At deres elskede Tancredi gir sin åpne støtte til opprørerne.
Far, jeg vet at for Dem er det som han går på vannet.
-Paolo! -Men nå burde noen skyte ham!
Kom hit.
Kom hit!
Fabrizio!
Hvem der?
-Far? -Ja?
Det Paolo sa om Tancredi…
Overse ham.
Hva er det, skatt?
Du virker opprørt.
Jeg lovte ham å ikke si noe.
Har du bestemt deg for å bryte det løftet?
Du påstår jo at du vet alt.
Så kanskje det ikke er noe poeng i å fortelle deg det. Eller?
Jeg er ikke Gud. Jeg kan ikke vite alt.
Å!
Kan jeg minne deg på det så ofte jeg selv vil?
Jeg har fått nok av denne leken.
Fortell. Hva er det som foregår?
Tancredi skriver til meg.
Hver dag. Fra Palermo.
-Og hva sier han? -At han har det bra.
At han er trygg.
Hvorfor skulle han ikke være trygg?
Han dro dit for å delta i opprøret.
Ja, det vet jeg og.
Kom til poenget.
Han sluttet å skrive.
-Hvor skal du? -Concetta kan forklare.
Concetta? Kan det ikke vente til i morgen?
Åpne opp! Gjør plass for fyrsten av Salina!
Fyrste.
-Hvem er det? -Fyrsten, ser du ikke det?
Onkel!
Hvordan fant du meg?
Trodde du jeg ikke ville finne ut hvordan du bruker pengene jeg gir deg?
Du finansierte til og med opprørernes pamfletter.
Med mine penger.
Du visste det, men lot meg fortsette?
Jeg ville agert tidligere, hadde jeg visst at du ville få deg selv skutt.
Du skjønner, vi er overbevist om at de ikke mener alvor med det der.
Synd at det allerede står en flokk utenfor som gleder seg over muligheten
til å stå på første rad under henrettelsen deres i morgen.
Jeg prøver å få til et møte i morgen for å løse dette.
Men jeg garanterer ingenting.
Jeg var svært glad i min søster.
Selv om hun var ganske så enfoldig.
Hun giftet seg med en idiot som sløste bort hele formuen.
Da hun døde…
Da hun døde,
var det ingenting igjen til Tancredi.
Ikke den minste inntekt.
Jeg ble nødt til å forsørge ham.
Han har alltid vært eksepsjonell.
Selv da han var barn.
Jeg har tilbrakt mer tid med ham enn mine egne barn.
Så De sørger for at han blir løslatt i morgen?
Jeg vet ikke hva jeg skal si til den drittstøvelen av en guvernør.
Når begynte vi å straffe unge idealister med henrettelse ved skyting?
Faktisk så har unge idealister blitt henrettet fra tidenes morgen.
Og den unge mannen det gjelder er en fare.
Ja, det er han virkelig.
I hasardspill, og i hovedsak for seg selv.
Fyrste, troppene mine forbereder seg på krig.
Vi må statuere et eksempel.
Tancredi, som jo ikke er Deres sønn, er det beste eksempelet vi kan få.
Så for å statuere et eksempel for de sykofantene
vil De bruke min nevø?
Nevøen til fyrsten av Salina?
Jeg beklager så meget.
Men de mennene
vil bli skutt her utenfor.
Hvis De ønsker,
kan De få følge henrettelsen fra balkongen.
Dette er sjekkheftet til min konto i London.
Gi meg en pris.
Takk.
Men penger har aldri vært noe jeg har higet etter.
For enkelt å sløse bort.
Hva vil De ha?
Jord.
Den samme jorden som de har hatt i overflod av,
og dermed aldri hatt en bekymring.
Hvilken hadde De i mente?
Jeg tenkte på Argivocale.
Argivocale?
De får 20 hektar.
Jeg vil ikke ha en del av området.
Jeg vil ha hele.
Ja, jeg er klar over at familien Deres har styrt der i over 100 år.
Men det er prisen.
Hvis De vil komme,
ses vi på balkongen.
50 hektar.
Vent!
Hvis du liker fengsel så godt, kan du ikke rane en bank?
Da kunne du kjøpt tilbake jorden jeg måtte gi fra meg for å få deg ut.
Kameratene mine er fortsatt der inne.
Sier du at det ikke er æreløst å la dem sitte igjen der?
Våger du å snakke til meg om ære?
Kom igjen!
-Får jeg? -Stig på.
-Deres Eksellense. -Kle ham, Balsamo.
Hvorfor alt dette, onkel?
Bare spis.
Signore.
Hvorfor skal vi på herreklubben?
To acquavite.
Signori, jeg vil frembringe en skål.
For min nevø, Tancredi Falconeri.
Enhver som ikke stemmer i, vil bli regnet som min fiende.
Gud forby, fyrste. Skål!
-En acquavite, takk. -Straks.
Lenge leve Tancredi Falconeri!
Skål.
Nå kan vi gå.
Det blir ikke et pent syn.
Unnskyld meg.
Hellige Maria. Hellige jomfru Maria.
Vær så snill, ikke la meg dø.
Jeg vil ikke dø!
Hellige jomfru Maria.
Guds moder.
Herregud!
-Gutten min! -Mor! Jeg er redd.
Nei!
Gud! Vis oss nåde!
Vis meg nåde, vær så snill! Jeg vil ikke dø!
Sikt!
Skyt!
Lenge leve Italia!
Sikt!
Lenge leve Garibaldi!
Skyt!
Nei!
Bare tenk hva som ville skjedd om de skjøt deg.
-Francesco! -Greit.
Fabrizio, få hunden ned fra bordet.
Far liker det.
-De aprikosene… -Er de modne?
Ja.
Ikke terte, da blir han dårlig.
Barn!
Det var ikke terte, det var brioche.
Skal vi dra til Vucciria?
-Fetter! -Tancredi er her!
Tancredi!
Caterina!
Hei.
-Vi har savnet deg. -Chiara.
-Hei. -Fetter.
Han er ikke en besøkende dignitær. La ham få sette seg og spise.
Kom og sitt, fetter.
Tante Stella. Takk for at du tar så godt vare på meg.
Dette er hjemmet ditt, Tancredi.
-Vi har bedt for deg, Tancredi. -Pater.
-Har du ikke savnet alt dette? -Jo, Caterina
Jeg vil si at det aldri har vært og aldri vil bli en bedre bordsetning enn denne.
-Smak på granitaen. Den er utsøkt! -Briochene også.
-Her. -Jeg har gledet meg.
Kan jeg få også, Concetta?
Concetta?
Nei, Chiara. du har spist nok.
-Concetta! -Mor!
Jøss!
Så godt.
Hvordan våger du?
Bevare meg vel, der begynner han igjen.
Alt vi er og alt vi har gitt ham, han forkaster alt sammen.
Maten liker han, Paolo.
Jeg forstår deg, Paolo.
Det gjør jeg.
Du er min fetter. Jeg vil alltid være glad i deg.
Garibaldi og hans hær går i land om et par dager.
Hans tilstedeværelse er en fornærmelse, og dere ser det ikke engang!
Eller gjør dere det?
For han er en forræder, det er sikkert! Så hva gjør det Dem, far?
Vel, onkel, det er et utmerket spørsmål.
Det han sa var ikke så kontroversielt.
Du ydmyker din sønn.
Du vanærer ham.
Han stilte deg et helt rimelig spørsmål.
Vi er naturligvis glad i Tancredi. Han er som en sønn.
Men han tar parti mot oss.
Eller i det minste mot stillingen vi besitter.
Selv om jeg ikke vet hva den stillingen er lenger.
Stillingen vår er
å stå hardnakket i vårt land.
Som vi alltid har gjort?
Som vi alltid har gjort.
Du favoriserer din nevø over din egen sønn.
Og Concetta over søstrene.
Og dine møter i Palermo over meg.
Jeg vet hva slags mann du er.
Det samme gjør Gud.
Jeg holder ikke ut tanken på at du skal ende i helvete.
Jeg ber for din sjel hver eneste dag.
Din forbønn til Gud på mine vegne gjør meg ydmyk.
Ingenting her i verden kan gjøre deg ydmyk.
Du virker trist.
Veldig trist.
Takk for at du ser det, Concetta.
Er det grunnet vennene dine?
Hvilke?
De som ble henrettet?
Også de som ikke er døde,
og som er opptatt med en revolusjon som du også vil være involvert i.
Concetta, dette er paradis.
Og en stor del av meg ønsker å bli her for alltid.
Men da slår jeg meg til ro med det jeg har.
Og jeg har ingenting, Concetta.
Det er ikke sant.
Du har oss.
Og alt dette.
Jeg har et hjem i ruiner og din fars almisser.
Det fins en hel verden der ute.
Og det er dit jeg må dra.
Kanskje kan jeg bygge en fremtid for meg selv der?
Forstår du?
Deres Høyhet.
Sitronene Deres.
Jeg har noe å fortelle.
Jeg har overført all min jord i Argivocale til guvernør Leonforte.
Jeg fremstilte det som du er den eneste som kan se til dem.
Så fra og med i dag slutter du å stjele fra meg
og begynner å stjele fra ham, til mye høyere profitt.
Har jeg ikke gjort deg en stor tjeneste? Er du fornøyd?
De er svært generøs, fyrste.
Bra, for nå må jeg be deg om noe i gjengjeld.
Hva som helst.
Garibaldi og hans rødkledde spyttslikkere…
De går i land når som helst nå.
Er du og dine menn
virkelig i stand til å beskytte oss fra ethvert fiendtlig innfall?
Fyrste,
Deres hus
vil være tryggere enn et kloster.
Bra.
-Hva er det? Har du noe du ville si? -Ja.
Det gjelder Deres nevø.
Onkel? Hva foregår? Er det noe jeg har glemt?
Vet du hva som plager meg?
At jeg vil måtte få høre fra en fremmed at du har dødd på en formålsløs slagmark.
Jeg burde skyte deg her og nå.
Det ville reddet anseelsen på klubben.
Veldig sant.
Du og generalen din tror virkelig at dere kan erobre Sicilia en gang for alle?
-Du har glemt hvor du kommer fra. -Aldri.
Grekerne, romerne, araberne, normannerne…
De dro alle hjem igjen til slutt.
Og vi bare ristet det av oss
og tenkte:
"Hvordan i all verden trodde de at de kunne komme hit og regjere over oss?"
Så ventet vi tålmodig på den neste aspirerende regenten.
Onkel, den neste regenten er på vei.
Jeg håper bare du er forberedt.
Kanskje alt dette vil gjøre oss bedre.
På hvilken måte?
Mer industrielle? Mer dannet? Mer fiskalt ansvarlige?
Du kan drømme!
Vi ønsker ikke å bli bedre, for vi syns vi er perfekte som vi er.
Husk, vår forfengelighet er sterkere enn noen hær.
Onkel, hvis alt skal forbli som det er, så er alt nødt til å forandres.
Vent.
Vi er tross alt på Sicilia.
Før eller senere blir du nødt til å bestikke noen.
På gjensyn, onkel.
Opp til venstre!
Lenge leve Garibaldi!
Til våpen!
Hva om han dør?
Han gjør ikke det.
BASERT PÅ LEOPARDEN AV GUISEPPE TOMASI DI LAMPEDUSA
Tekst: Elin Wikstrøm