GHEPARDUL
APRILIE 1860
PENINSULA ITALIANĂ E ÎMPĂRȚITĂ ÎN MICI STATE.
MAI MULT DE 100 DE ANI, SICILIA A FOST CONDUSĂ DE CASA DE BOURBON.
ÎN NORD, IA AVÂNT O MIȘCARE CARE CERE UNIFICAREA ITALIEI.
GENERALUL GARIBALDI A STRÂNS O ARMATĂ PENTRU A PORNI SPRE SUD.
ORAȘUL PALERMO SE PREGĂTEȘTE DE CONFRUNTARE.
Nu e voie să fiți pe stradă! Mergeți acasă!
Acasă, acum!
În gardă!
Sunteți inconștienți sau sunteți proști?
Nu se poate intra în oraș.
Știm asta, căpitane.
Principe…
Coborâți armele!
E periculos să fiți aici, Principe.
În oraș e debandadă.
Susținătorii lui Garibaldi devin tot mai violenți.
Faceți o treabă bună aici.
Dar noi trebuie să trecem.
Imediat.
Lăsați-i să treacă! Faceți loc să treacă Ghepardul!
Mutați tunurile!
Mai repede!
Deschideți! E Principele de Salina!
Excelență!
Principe!
Tată!
Principe, e interdicție!
Părinte!
Strânge-ți lucrurile. Du-te!
Hai, Bendicò!
Având în vedere revoltele,
familiile apropiate Casei de Bourbon sunt în primejdie.
Pentru a evita orice posibil pericol, preferăm să luăm fata acasă.
Principe, orice s-ar întâmpla afară, fata e în siguranță aici.
Cine ar îndrăzni să atace mănăstirea Sfântului Mântuitor?
Vă respect părerea, Maică Superioară, și chiar o împărtășesc.
Dar soția mea, binefăcătoarea acestei mănăstiri,
nu ne va da pace nici mie, nici Mântuitorului
până nu-și vede fiica acasă.
Ce se întâmplă? Repede, mutați carele!
Ce se întâmplă?
- Tată! - Veniți înapoi, Excelență.
Ajutor!
Tată, dacă stăm aici, murim.
- Excelență, veniți! - Am terminat, Principe. Putem pleca.
Principe, urcați repede! Acum!
Excelență?
Principe, ajutor!
Te rog!
Principe!
- Hai, căpitane! - Excelență!
- Ajutor! - Așteaptă!
Tată!
Ticălosule!
Dă-i drumul!
Moarte Bourbonilor!
Doamne, trimite-le lor lumina veșnică!
„Moarte Bourbonilor”, adică noi, nu? Pe noi ne vor morți.
Sunt eretici, apostați și ucigași.
Garibaldi vrea să distrugă abațiile
și să-l spânzure pe Papă.
Părinte, nu mai spuneți prostii, vă rog.
Garibaldi nu e aici. E în Genova. Da?
Oamenii aceia vor snopi în bătaie câțiva soldați săraci.
Apoi, după ce fură vin din pivnițe, se vor întoarce la casele lor.
Și atunci, va trebui să mă întorc la mănăstire, nu?
Asta e dorința mamei tale.
Vom vedea.
Vino aici.
Du-te!
Nicăieri nu e ca acasă!
Au ajuns!
- Concetta! - Caterina!
- Ce slabă ești! - Mereu a fost slabă.
Dă-te la o parte!
Au fost lupte în oraș?
Concetta!
- Am ajuns la timp să te salvăm. - „Noi”? Nu te-am văzut în Palermo.
A vrut să vină, dar nu și-a găsit pistoalele de duel.
Nu-ți tachina fratele.
Mamă!
Părul îți miroase a săpun de mănăstire.
Mulțumesc.
Haideți, să mergem!
- La micul-dejun! - Tata mi-a povestit.
Avem o granita minunată!
Binecuvântează-ne, Doamne,
și binecuvântează darurile Tale,
pe care le vom primi din avuția Ta
prin Hristos, Domnul nostru.
Amin.
Repede, până nu mănâncă tot părintele Pirrone.
Unde e Tancredi?
Vărul nostru vine și pleacă după plac.
- E adult. Are viața lui, treburile lui. - Iar noi plătim tot.
Părinte Pirrone, vă simțiți bine? Sunteți cam palid.
Părintele a avut o noapte groaznică.
De ce sunteți așa alb la față? Aveți fața albă, părinte.
Nu e amuzant.
Sunt de acord cu părintele Pirrone. Nu e amuzant deloc.
Avea tot dreptul să fie speriat.
- Paolo, glumeau… - Nu e nimic de râs.
Nu o întrerupe pe mama ta.
Îmi cer scuze.
Garibaldi nu se luptă doar cu iezuiții, ci cu întregul regat Bourbon.
Vrea să ne distrugă viața și să ne arunce în mare.
- Are dreptate. - Uită de rochii și de baluri.
- E absurd, Paolo. - Lumea iubește petrecerile.
O armată e pe drum încoace, nu înțelegeți?
Îi deschid drumul țăranii și briganzii care fac prăpăd la Palermo.
Destul!
Taci!
Iertați-mă, tată.
Iertați-mă!
Dar nu pricep cum puteți fi atât de calm.
Paolo, suntem în Sicilia. E aprilie.
În două luni, va fi atât de cald aici,
încât nu le va trece prin minte să facă o revoluție.
Toți vor căuta un loc umbros și vor aștepta luna octombrie.
Între timp, noi ne vom continua viața.
Sunteți în siguranță aici.
Am încheiat discuția.
Da, tată.
- Da, tată. - Da, tată.
Să ne bucurăm de micul-dejun și de întoarcerea Concettei.
Poftă bună!
„Nu e amuzant.”
„Nu… Nu e amuzant deloc!”
Zău, părinte! Glumim!
Aleargă! Bravo!
COLECȚIE DE DISCURSURI GARIBALDI
Don Tancredi!
Concetta!
E în regulă, Gaetano.
E verișoara mea, ne face o vizită.
Mersi că ai trecut pe aici, Concetta. Întotdeauna e o plăcere să te văd.
Trebuie să plec. Am niște treabă.
- Pentru cine sunt armele? - Pentru un prieten.
Prietenul la nevoie se cunoaște.
Cei de la Palermo, gata să ucidă un căpitan al regelui, nu păreau prieteni.
Semănau cu Gaetano? Gaetano e prietenul meu.
Acum lupți alături de ei? Tata o să înnebunească!
- E tatăl tău, nu al meu. - El nu gândește așa.
Atunci, nu-i spune.
Zice că totul e doar un balon de săpun.
Desigur, Concetta. Ăsta ar fi finalul lui preferat.
Tot ce are, a primit de la Bourboni.
Și tot ce ai tu, ai primit de la tata.
Sunt casele și grădinile noastre.
- Lași totul pentru noii tăi prieteni? - Vreau să protejez totul.
- Da? - Da.
Cum aș putea să o fac din tabăra învinșilor?
Cine zice că vom pierde?
Eu.
Gândește-te, Concetta.
Pentru cine luptă soldații tăi în uniforme albastre?
Pentru un rege pe care nu l-au văzut?
Pentru niște preoți grași, care să se îngrașe și mai mult?
Nu mi se pare prea motivant.
Cei din Nord au idei noi. Acolo există industrie, progres.
Aici ce avem?
Cenzură și corupție.
În plus…
dacă ați pierde,
nu te-ai mai întoarce la mănăstire.
E primul tău argument convingător.
Concetta, știi că se construiesc căi ferate noi?
Am putea lua o barcă de la Messina la Napoli
și apoi, un tren spre Roma, Florența sau Veneția.
- Să fie o singură țară? - Imaginează-ți ce splendoare!
Sicilia n-ar mai fi doar o insulă, ci ar face parte dintr-o națiune.
Nu-i spune tatălui tău că m-ai văzut.
Să nu-i spun, zici?
Cred că o să fac cum vreau eu.
Concetta…
Bine.
Cu o condiție.
Să-mi scrii des ca să-mi spui că ești teafăr.
Grija ta pentru mine e înduioșătoare.
Concetta, când m-ai văzut mai devreme…
ai văzut totul?
La revedere, Concetta!
Russo!
- Principe! - Punctual ca întotdeauna.
Frumoase cizme! Sunt noi?
Să mergem la Argivocale.
Vreau să văd ce mai fac lămâile mele.
Dl Ibba Agnolo, arendaș.
Conform calculelor mele,
ați luat de la mine 50 de coșuri cu lămâi Argivocale.
Nu e adevărat! N-am nimic de-a face cu asta!
- Credeți-mă! - Strânge umbrela.
- Vă rog! - Principe, nu beți apa aia!
E o epidemie în zonă.
Principe, vă implor!
Lămâile au fost furate. Au venit niște bandiți.
Aveau puști și mi-au atacat familia. Ce puteam să fac?
Le-am dat lămâile, Principe.
Crezi povestea asta, Russo?
Dacă niște bandiții au furat lămâile,
de ce nu a raportat furtul?
Principe, ăștia sunt țărani. Mint cum respiră.
Sigur că da. Sunt sicilieni.
Noi, sicilienii, mințim mult, nu-i așa?
Chiar și tu, acum,
îmi torni numai minciuni.
Nu, Principe!
- Nu? - Nu.
Știu foarte bine că bandiții de care zice sunt oamenii tăi.
Și nu lipsesc doar 50 de coșuri de lămâi Argivocale.
Ci încă 300 de coșuri, care sunt ascunse în pivnița ta.
N-am vrut, jur.
Spune-mi ceva.
Care e planul tău?
Acum iei firimituri
și după aceea, când revoluția mă va fi eliminat,
iei și restul?
Acum…
ar trebui să te distrug.
Să-ți ard casa din temelii.
Să-i arunc pe fiii tăi de pe stânci.
Vă implor, nu!
Vă implor!
Dar nu o să fac asta.
De data asta.
Ridică-te!
Principe, nu știu cum să vă mulțumesc.
Mulțumește-mi fiind loial.
Și ține minte o regulă simplă.
Acești oameni își au locul lor.
Tu ai locul tău.
Și eu am locul meu.
Ai înțeles?
Să se sape o fântână nouă cu apă curată.
Și ai grijă să aibă mereu pâine proaspătă.
- Să mergem! - Așa o să fac!
- Charbonnier. - Cărbune.
Bună dimineața, Excelență!
- Donna Concetta. - Mulțumesc, Mario.
- Chocolat. - Ciocolată.
Bendicò, vino!
REVOLTELE CONTINUĂ
Mult stimatei donna Concetta Corbera.
Sunt bine.
Al vostru umil servitor, Tancredi Falconeri.
Înainte!
Da!
Pentru donna Concetta Corbera. Totul e în regulă.
Ajutor!
- Ai grijă! - Da, domnule.
Pentru donna Concetta Corbera. Ne ținem de plan.
La atac!
Sunt bine.
Luați armele!
TRĂIASCĂ ITALIA UNITĂ
Pentru Italia unită!
Facă-se voia Ta Precum în cer, așa și pe Pământ
Moarte Bourbonilor!
Binecuvântat fie fructul pântecului Tău.
Sfântă Marie, maica Domnului Roagă-te pentru noi, păcătoșii
Am vreo scrisoare?
Nu, donna Concetta. Îmi pare rău.
Ce are? De ce latră?
Se pare că mama lui locuiește aici, în Monreale.
Probabil că voia să ajungă acasă.
Doamne!
Ce e, Paolo? Ai ceva de spus?
Era unul de-ai noștri, tată.
O mamă va trebui să-l jelească.
Din cauza unor câini lași, ca Tancredi.
Știți ce se vorbește?
Că iubitul vostru Tancredi îi susține deschis pe rebeli.
Știu că dumneavoastră credeți că e un băiat de ispravă.
- Paolo! - E timpul să-l împuște cineva!
Vino aici.
Vino aici!
Fabrizio!
Cine e?
- Tată? - Da?
Ce a spus Paolo despre Tancredi…
Ignoră-l.
Ce-ai pățit, scumpa mea? Pari supărată.
I-am promis că nu voi spune nimic.
Și te-ai hotărât să-ți încalci promisiunea?
Mereu spui că știi totul. Poate că nici nu are rost să-ți spun.
Nu sunt Dumnezeu. Nu știu totul.
Pot să-ți amintesc asta oricând vreau?
M-am săturat de jocul ăsta.
Vorbește! Ce se întâmplă?
Tancredi mi-a tot scris.
În fiecare zi. Din Palermo.
- Ce ți-a scris? - Că e bine.
Că e în siguranță.
Și de ce n-ar fi în siguranță?
S-a dus acolo să-i ajute pe rebeli.
Asta știam.
Treci la subiect!
Nu am mai primit scrisori.
- Unde te duci? - Concetta îți va explica.
Concetta? Nu poate aștepta până dimineață?
Deschideți! E Principele de Salina!
Principe!
- Cine e? - E Principele, nu vezi?
Unchiule!
Cum m-ai găsit?
Credeai că nu știu cum cheltui banii pe care ți-i dau?
Ai finanțat până și broșurile insurgenților.
Tot din banii mei.
Știai, și m-ai lăsat să continui?
Acționam mai repede dacă știam că veți fi împușcați la zid.
Vezi tu, noi suntem siguri că nu e nimic serios.
Păcat că afară sunt foarte mulți oameni
care se bucură că vor avea locuri în primul rând
mâine, la spectacolul morții voastre.
Vorbesc cu cineva mâine-dimineață să rezolvăm asta.
Dar nu pot garanta nimic.
Am ținut mult la sora mea.
Chiar dacă nu prea o ducea capul.
S-a măritat cu idiotul ăla care i-a irosit toată averea.
Când a murit…
Când ea a murit,
nu mai rămăsese nimic pentru Tancredi.
Nu avea absolut nimic.
A trebuit să-l întrețin.
A fost mereu un băiat excepțional.
Chiar și când era copil.
Am petrecut mai mult timp cu el decât cu copiii mei.
Mâine încercați să-l eliberați?
Nu știu încă ce o să-i spun ticălosului de guvernator.
De când îi pedepsim pe tinerii idealiști cu plutonul de execuție?
De când lumea, tinerii idealiști au fost executați.
Iar tânărul în cauză e un pericol.
Da, sunt sigur.
Mai ales pentru el însuși, când pariază.
Principe, trupele mele se pregătesc de război.
În război, e nevoie de exemple.
Tancredi Falconeri, care nu vă e fiu, e cel mai bun exemplu pe care îl putem da.
Și ca să le dați un exemplu acelor neciopliți,
vă folosiți de nepotul meu?
De nepotul Principelui de Salina?
Îmi pare foarte rău.
Oamenii aceia vor fi împușcați în piață.
Dacă doriți, puteți urmări execuția de pe terasă.
Acestea sunt cecuri pentru contul meu din Londra.
Spuneți cât vreți!
Vă mulțumesc foarte mult.
Dar n-am tânjit niciodată după bani.
Se irosesc prea ușor.
Atunci, ce doriți?
Pământ.
Pământ, pe care l-ați avut mereu cu prisosință
și care v-a permis să trăiți fără griji.
La ce teren v-ați gândit?
Mă gândeam la Argivocale.
Argivocale?
Vă ofer 20 de hectare.
Nu vreau doar o parte din teren.
Îl vreau pe tot.
Știu că familia dumneavoastră e stăpână acolo de peste 100 de ani.
Dar acesta e prețul meu.
Dacă doriți, ne vedem pe terasă.
Cincizeci de hectare.
Așteptați!
Dacă îți place atât pușcăria, de ce nu jefuiești o bancă?
Mi-ai putea răscumpăra o parte din moșia pe care am dat-o ca să te eliberez.
Camarazii mei sunt încă acolo!
Și tu spui că nu e dezonorant să-i las în închisoare!
Îndrăznești să-mi vorbești despre onoare?
Mergi!
- Pot? - Te rog.
- Excelență? - Balsamo, îmbracă-l.
De ce faci asta, unchiule?
Mănâncă.
Domnule…
Ce căutăm la club?
Două pahare cu coniac.
Domnilor, vreau să țin un toast.
Pentru nepotul meu, Tancredi Falconeri.
Cine nu ridică paharul se poate considera dușmanul meu.
Doamne ferește, Principe! Noroc!
- Coniac, te rog. - Imediat.
Trăiască Tancredi Falconeri!
Noroc!
Putem pleca acum.
Nu va fi o priveliște frumoasă.
Permiteți, vă rog!
Sfântă Maria! Sfântă Fecioară Maria!
Te rog, nu mă lăsa să mor!
Nu vreau să mor!
Maica Domnului!
Adio!
Dumnezeule!
- Copilul meu! - Mamă, mi-e frică!
Nu!
Sfântă Maria, ai milă de noi!
Ai milă de mine! Nu vreau să mor!
Țintiți!
Foc!
Trăiască Italia!
Foc!
Trăiască Garibaldi!
Foc!
Nu!
Gândește-te ce s-ar fi întâmplat dacă te-ar fi împușcat.
- Francesco! - Bine!
Fabrizio, spune-i să lase câinele!
Tatei îi place!
- Caisele acestea… - Sunt coapte?
Da.
- Nu-i da tartă! Îi face rău. - Copii!
Nu era tartă, era brioșă.
- E cu zahăr! - Mergem la Vucciria?
- Vere! - E Tancredi!
- Tancredi! - Caterina!
Bună!
- Ne-ai lipsit. - Chiara!
- Bună! - Vere!
Nu e vreun demnitar. Lăsați-l să se așeze și dați-i de mâncare.
Ia loc, vere.
Mătușă Stella, îți mulțumesc că ai avut grijă de mine.
Aici e casa ta, Tancredi.
- Ne-am rugat pentru tine, Tancredi. - Părinte!
Nu ți-a fost dor de asta, vere?
- Ba da. - Serios!
Și aș vrea să spun că nu a existat niciodată
și nu va exista o masă mai grozavă ca asta!
Gustă granita. E extraordinară!
Și brioșele sunt bune!
- Poftim! - De când aștept!
Concetta, îmi dai și mie?
- Concetta? - Nu, Chiara. Ai mâncat destul.
- Concetta! - Mamă!
Gustă!
Ce bună e!
Tancredi, cum îndrăznești?
Doamne, iar începe!
El respinge tot ce însemnăm, tot ce i-am dat noi, respinge tot.
Mâncarea văd că îi place, Paolo.
Paolo, înțeleg ce simți.
Chiar înțeleg.
Ești vărul meu, și te voi iubi mereu.
Garibaldi și armata lui vor fi aici în câteva zile.
Prezența lui aici e o ofensă adusă domniei-voastre, dar nu vedeți.
Sau poate că vedeți?
Dacă el e trădător, ceea ce nu se poate nega,
domnia-voastră ce sunteți, tată?
Unchiule, e o întrebare excelentă.
Nu mi se pare că a spus ceva reprobabil.
Îți umilești fiul.
Îl faci de rușine.
Întrebarea lui e perfect rezonabilă.
Sigur că-l iubim pe Tancredi. E ca un fiu pentru noi.
Dar e împotriva noastră.
Sau împotriva poziției noastre.
Chiar dacă nu mai știu care e această poziție.
Stăm drepți, de neclintit, pe pământul nostru.
Așa cum am făcut mereu?
Așa cum am făcut mereu.
Îl preferi pe nepot, nu pe fiu.
Și pe Concetta, nu pe surorile ei.
Și aventurile tale, nu compania mea.
Te cunosc bine, știu cum ești.
Și Dumnezeu știe.
Nu suport ideea că o să ajungi în infern.
Mă rog întruna pentru sufletul tău.
Intervenția ta la Dumnezeu pentru mine mă face să mă simt umil.
Nu există nimic care să te facă să te simți umil.
Lasă-mă să plâng
Fiindcă soarta mi-e crudă
Și fiindcă tânjesc
După libertate
Și fiindcă tânjesc
După libertate
Pari trist.
Foarte trist.
Mulțumesc că ai observat, Concetta.
- Din cauza prietenilor tăi? - Care prieteni?
Cei care au fost executați?
Și cei care nu sunt morți
și care sunt implicați în revoluția la care vrei să participi.
Concetta, locul ăsta e un paradis.
O mare parte din mine ar vrea să rămân aici mereu.
Dar ar însemna să mă mulțumesc cu ce am.
Iar eu nu am nimic, Concetta.
Nu e așa!
Ne ai pe noi.
Și tot ce e aici.
Am o casă în ruine și ceea ce-mi dă tatăl tău.
Acolo e o lume întreagă!
Acolo trebuie să mă duc.
Poate că acolo, voi reuși să îmi clădesc un viitor.
Înțelegi?
Excelență!
Lămâile dumneavoastră.
Am o veste.
Am cedat proprietățile din Argivocale guvernatorului Leonforte.
Am făcut să pară că doar tu le poți administra.
Așa că, de azi, nu o să mai furi de la mine,
ci o să începi să furi de la el, cu un profit mult mai mare.
Vezi bine, m-am gândit la tine. Ești mulțumit?
Principe, sunteți foarte generos.
Bine, fiindcă acum trebuie să-ți cer ceva în schimb.
Orice.
Garibaldi și lingăii lui în cămăși roșii…
Ar trebui să ajungă aici curând.
Tu și oamenii tăi sunteți cu adevărat capabili
să ne apărați de orice intruziune?
Principe, casa domniei-voastre va fi mai sigură decât o mănăstire.
Bine.
Ce e? Vrei să-mi spui ceva?
Da.
E vorba de nepotul domniei-voastre.
Unchiule! Ce se întâmplă? Am uitat ceva?
Știi ce mă supără cu adevărat?
Că voi afla de la alții
că ai sângerat până la moarte pe un câmp de luptă inutil.
Ar trebui să te împușc acum.
Ți-ai recâștiga reputația la club.
Adevărat.
Tu și generalul tău chiar credeți că puteți cuceri definitiv Sicilia?
- Ai uitat de unde vii. - Nu uit niciodată asta.
Greci, romani, arabi, normanzi, toți s-au întors acasă până la urmă.
Iar noi ne-am uitat nepăsători în urma lor
și ne-am zis: „Cum s-or fi gândit să vină aici și să ne conducă?”
Apoi l-am așteptat răbdători pe următorul conducător închipuit.
Unchiule, următorul conducător e aproape.
Sper să fii pregătit.
Poate că așa vom deveni mai buni.
În ce fel?
Vom fi mai harnici? Mai culți?
Mai responsabili din punct de vedere fiscal?
Visezi!
Nu vrem să fim mai buni, ne considerăm deja perfecți.
Mândria noastră e mai puternică decât orice armată. Nu uita asta!
Dacă vrem să rămână totul așa cum e, trebuie să se schimbe totul.
Așteaptă!
Suntem în Sicilia.
Cu siguranță va trebui să mituiești pe cineva.
La revedere, unchiule.
Mergeți în stânga!
Trăiască Garibaldi!
La arme!
Dacă o să moară?
Nu o să moară.
BAZAT PE ROMANUL GHEPARDUL
Subtitrarea: Dan Ilioiu