LEOPARDEN
APRIL 1860
DEN ITALIENSKA HALVÖN ÄR UPPDELAD I SMÅ KUNGARIKEN.
I ÖVER 100 ÅR HAR SICILIEN STYRTS AV HUSET BOURBON.
I NORR HAR EN RÖRELSE FÖR ETT ENAT ITALIEN BÖRJAT SAMLAT STYRKA.
GENERAL GARIBALDI HAR SAMLAT EN ARMÉ SOM SKA SEGLA SÖDERUT.
STADEN PALERMO GÖR SIG REDO.
-Det råder utegångsförbud! Gå hem! -Stick hem nu!
Lägg an!
Är ni helt utan fruktan eller bara dumma?
Ingen får komma in i staden.
Ja, vi vet det, kapten.
Prinsen.
Sänk vapnen!
Det är farligt här för er.
Det råder tumult i hela staden.
Garibaldis anhängare blir hela tiden våldsammare.
Ni sköter er uppgift förtjänstfullt.
Men nu måste vi passera.
Med en gång.
Släpp igenom dem! Släpp förbi Leoparden!
Flytta kanonerna!
Se så, skynda på!
Öppna! Det är prinsen av Salina!
Ers höghet.
Prinsen!
Pappa!
-Pappa! -Prinsen, det råder utegångsförbud.
-Fader. -Gå och packa dina saker.
Nu.
Bendicò, kom.
Bendicò!
Med upploppen i staden
är alla familjer med band till Bourbon-regimen i fara.
För att undvika alla eventuella risker föredrar vi att hämta hem flickan.
Prinsen, vad som än händer därute i världen är flickan säker här.
Vem skulle gå till angrepp mot Helige frälsarens kloster?
Jag respekterar abbedissans åsikt. Jag delar den dessutom.
Men min hustru, det här klostrets välgörare,
lämnar varken mig eller Frälsaren ifred förrän hennes dotter är hemma.
-Vad står på? -Fort, flytta vagnarna!
Vad händer?
Pappa!
Sätt er in igen, Ers höghet.
Hjälp!
Pappa.
-Vi dör om vi stannar. -Låt oss åka.
Vi är redo, Prinsen. Vi kan åka.
Prinsen! Hoppa in! Fort!
Ers höghet?
Prinsen, hjälp!
Snälla!
-Prinsen! -Skynda er, kapten!
-Hoppa in! -Hjälp!
-Vänta! -Pappa!
Din jävel!
Kör!
Död åt bourbonerna!
Min Herre, låt det eviga ljuset lysa över dem.
Visst menar de oss med bourbonerna? Det är oss de vill se döda.
De är kättare, avfällingar och mördare.
Garibaldi vill riva klostren
och hänga påven.
Är ni snäll och slutar prata strunt, fader?
Garibaldi är inte här. Han är kvar i Genua.
Den där mobben kommer bara att ge sig på några soldatkrakar.
När de har stulit nog med vin ur källarna återvänder de hem.
Och då måste jag återvända till klostret, inte sant?
Det är din mors önskan.
Vi får se.
Kom här.
Ut.
Det känns bra att vara hemma.
De är här! De är här nu!
-Concetta! -Caterina!
-Så tunn du är! -Hon har alltid varit tunn.
Flytta dig!
Stred de i staden?
Concetta!
-Vi fick ut dig i grevens tid. -"Vi"?
Jag såg inte dig i Palermo.
Han vill följa med, men han hittade inte duellpistolerna.
-Retas inte med er bror. -Mamma!
Ditt hår luktar av klostertvål.
Tack.
Ska vi gå in?
-Nu äter vi frukost. -Pappa har berättat allt.
Vi har en ljuvlig granita.
Välsigna oss, Herre,
och välsigna de gåvor av Din rikedom som vi nu får ta del av.
Genom Kristus, vår Herre.
Amen.
Skynda dig innan fader Pirrone äter allt.
Var är Tancredi?
-Vår kusin kommer och går som han vill. -Han är en vuxen man nu.
-Han har sitt eget liv, sina affärer. -Som vi betalar.
Fader Pirrone, mår ni bra?
-Ni ser lite blek ut. -Fader Pirrone har haft en förfärlig natt.
Är det därför ni är lite vit? Ni är vit i ansiktet, fader.
Det är inte roligt.
Jag håller med fader Pirrone. Det är inte det minsta roligt.
Han rädsla var helt befogad.
-Paolo, de… -Det är inget att skämta om.
Avbryt inte din mor.
Förlåt.
Garibaldi vill inte krossa bara jesuiterna,
utan hela det bourbonska kungariket.
Han vill slå våra liv i spillror och kasta oss i havet.
-Han har rätt. -Ni kan glömma klänningar och baler.
-Var inte fånig, Paolo. -Alla älskar fester.
En armé är på väg hit. Förstår ni det?
Bönderna och banditerna som sätter Palermo i brand röjer vägen.
Nu räcker det.
Tyst.
Förlåt, pappa.
Förlåt.
Jag förstår inte hur ni kan vara så obrydd.
Paolo, det här är Sicilien. Det är april.
Om ett par månader är det så hett här
att de där inte ens tänker tanken att starta en revolution.
Då kryper de in i sina hålor desperata efter skugga,
lägga sig där och vänta in oktober.
Under tiden fortsätter vi med våra liv.
Ni är i säkerhet här.
Nog pratat om det.
Ja, pappa.
-Ja, pappa. -Ja, pappa.
Nu avnjuter vi frukosten och gläds åt Concettas hemkomst.
Låt maten smaka.
"Det är inte roligt."
"Det är inte… Det är inte alls roligt."
Snälla, pappa. Vi skämtar bara.
Spring! Titta! Duktig pojke!
GARIBALDIS SAMLADE TAL
Don Tancredi!
Concetta!
Det är ingen fara, Gaetano.
Det är bara min kusin som hälsar på.
Tack för att du tittade förbi.
Det gläder mig alltid att se dig. Men nu måste jag iväg. Jag är upptagen.
-Vem är vapnen till? -En vän.
Man måste hjälpa sina vänner.
Männen i Palermo som ville döda en av kungens kaptener
kändes inte som vänner.
Du menar att de såg ut som Gaetano. Han är min vän.
Har du bestämt dig för att slåss för dem? Pappa blir rasande!
-Han är din pappa, inte min. -Han ser det inte så.
Säg inget till honom, då.
Enligt honom kommer allt att rinna ut i sanden.
Givetvis. Det är hans önskade utgång.
Allt han har, har han fått av huset Bourbon.
Och allt du har, har du fått av min far.
Våra hus, våra trädgårdar. Offrar du allt för dina nya vänners skull?
Jag vill skydda allt.
-Jaså? -Ja.
Men det går inte från den förlorande sidan.
Vem säger att vi förlorar?
Jag.
Tänk efter.
Vem slåss soldaterna i blå uniformer för? Va?
För en kung de aldrig har sett?
Eller för en samling feta präster så att de kan bli ännu fetare?
Det slår mig inte som någon stark drivkraft.
I norr har de nya idéer, industrier och utveckling.
Vad har vi här?
Censur och korruption.
Dessutom…
Om ni förlorar, behöver du inte återvända till klostret.
Det var ditt första övertygande argument.
Concetta.
Visste du att de bygger nya järnvägar?
Du och jag kunde fara med båt från Messina till Neapel.
Och sedan med tåg till Rom, Florens eller Venedig.
-Och allt vore samma land? -Föreställ dig prakten.
Sicilien skulle inte bara vara en ö. Det skulle vara del av en nation.
Säg inte till din far att du har träffat mig.
Jaså, får jag inget säga?
Jag gör nog som jag vill.
Concetta…
Låt gå.
Men på ett villkor.
Du måste skriva ofta och säga att du mår bra.
Din omsorg om mig är mycket rörande.
När du såg mig där uppe innan,
såg du då allt?
Adjö, Concetta!
Russo!
-Prinsen. -Alltid i tid.
Fina stövlar. Är de nya?
Vi rider till Argivocale.
Jag vill se hur det går med mina citroner.
Signor Ibba Agnolo. Arrendator.
Enligt mina beräkningar
har ni tagit 50 korgar Argivocale-citroner från mig.
Nä, aldrig! Det var inte jag!
-Ni måste tro mig! -Ta bort parasollen.
-Snälla! -Drick inte vattnet.
Det går en epidemi här.
Jag ber er, Prinsen.
De stal citronerna. Banditerna.
De kom med gevär och gav sig på min familj.
Vad skulle jag göra?
Jag var tvungen att ge dem citronerna.
Tror du på hans historia, Russo?
Om det var banditer som stal citronerna,
varför anmälde han det då inte? Va?
De är bönder, Prinsen. De är mästerlögnare, hela högen.
Naturligtvis. De är ju sicilianare.
Vi sicilianare drar många lögner, inte sant?
Du själv också nu.
Du fyller mig med lögner.
Nej, Prinsen.
-Inte det? -Nej.
Jag vet mycket väl att banditerna han pratar om är dina män.
Och det saknas inte bara 50 korgar med Argivocale-citroner.
Det finns ytterligare 300 korgar undangömda i din källare.
Det var inte meningen, jag svär.
Så, säg mig, vad är din plan?
Nu stjäl du smulor från mig.
Och sedan kanske, när revolutionen har röjt mig ur vägen,
tar du resten då?
Nu…
…borde jag krossa dig.
Jag borde bränna ner ditt hus.
-Jag borde kasta dina barn till bergen. -Jag ber er, nej!
Jag bönfaller er!
Men det gör jag inte.
Men bara den här gången.
Res dig upp.
Jag vet inte hur jag ska tacka er.
Börja med att visa lojalitet.
Och lägg en liten regel på minnet.
De här människorna vet sin plats.
Du…vet din plats.
Liksom jag vet min plats.
Förstått?
Se till att det grävs en brunn för rent vatten.
Och se till att folket här alltid har färskt bröd.
-Nu ger vi oss av. -Det ska jag.
-Charbonnier. -Kol.
God morgon, Ers höghet.
-Donna Concetta. -Tack, Mario.
-Chocolat. -Choklad.
Kom, Bendicò. Vi går ut.
UPPLOPPEN FORTSÄTTER
Till den högt ärade donna Concetta Corbera.
Jag mår bra. Er tjänare, Tancredi Falconeri.
Sätt fart!
Uppfattat!
Till donna Concetta Corbera. Allt är bra.
Hjälp!
-Var försiktig. -Ja, herrn.
Till donna Concetta Corbera. Allt följer planen.
Framåt!
Jag mår bra.
Ta gevären!
LÄNGE LEVE ETT ENAT ITALIEN
För ett enat Italien!
Ske Din vilja såsom i himmelen, så ock på jorden.
Död åt bourbonerna!
Välsignad vare frukten av din livmoder, Jesus.
Heliga Maria, Guds moder, be för oss syndare nu.
Något brev till mig?
Nej, donna Concetta. Tyvärr inte.
Vad skäller han för?
Han mor bor visst här, i Monreale.
Han försökte nog ta sig hem.
Du milde!
Vad, Paolo? Har du något att säga?
Han var en av våra pojkar, pappa.
Och en mor därute måste nu sörja honom.
På grund av en flock fega hundar, som Tancredi.
Vet ni vad alla säger?
Att er älskade Tancredi
öppet står på rebellernas sida.
Pappa, jag vet att han i era ögon kan gå på vatten.
-Paolo! -Men någon borde skjuta honom!
Kom hit.
Kom hit!
Fabrizio.
Vem är det?
-Pappa? -Ja?
Det Paolo sa om Tancredi…
Strunta i honom.
Vad är det, mitt hjärta? Du verkar upprörd.
Jag lovade honom att inget säga.
Har du bestämt dig för att bryta löftet?
Du säger jämt att du vet allt,
så det är kanske onödigt att berätta det för dig.
Jag är inte Gud. Jag kan inte veta allt.
Får jag påminna dig om det när jag vill?
Jag är trött på den här leken nu.
Säg mig. Vad är det som händer?
Tancredi skriver till mig.
Varje dag. Från Palermo.
-För att säga vad? -Att han mår bra.
Att han är i säkerhet.
Varför skulle han inte vara det?
Han deltar i upploppen i Palermo.
Ja, det vet jag också.
Kom till saken nu.
Breven har slutat komma.
-Vart ska du? -Det får Concetta förklara.
Concetta?
Kan det inte vänta till morgonen?
Öppna! Låt prinsen av Salina komma in!
Prinsen.
-Vem är det? -Det är Prinsen, ser du inte det?
Morbror!
Hur hittade du mig?
Tror du inte jag vet vad du gör med alla pengar jag ger dig?
Du har till och med betalat för de uppviglande pamfletterna.
Med mina pengar.
Du visste och lät mig fortsätta?
Jag hade ingripit tidigare om jag visste att de tänkte skjuta er som höns.
Du förstår, vi är säkra på att det inte är deras allvar.
Synd då om folksamlingen utanför
som ser fram emot att sitta på första parkett
och avnjuta er avrättning.
Jag försöker prata med någon imorgon bitti för att lösa det här.
Men jag garanterar inget.
Jag var väldigt fäst vid min syster,
även om hon var en riktig dumsnut.
Hon gifte sig med den där idioten som slösade bort hennes förmögenhet.
När hon dog…
…fanns det inte ett vitten kvar åt Tancredi.
Inte ens minsta lilla inkomst.
Jag blev tvungen att försörja honom.
Han har alltid varit en remarkabel pojke.
Även som barn.
Jag tillbringade mer tid med honom än med mina egna barn.
Då ser ni till att han släpps imorgon?
Jag vet inte vad jag ska säga till det där arslet till guvernör.
När började vi straffa unga idealister med exekutionspatruller?
I alla tider är det väl främst unga idealister man avrättat?
Och ynglingen ifråga utgör en fara.
Ja, det gör han sannerligen.
Framförallt för sig själv när han spelar.
Prinsen, mina trupper förbereder sig för krig.
Och i krig måste vi statuera exempel.
Tancredi Falconeri, som inte ens är er son,
är det bästa exemplet vi kan statuera.
Och för att statuera exempel inför de där lismarna,
vill ni använda min systerson?
Prinsen av Salinas systerson?
Naturligtvis smärtar det mig.
Men de där männen kommer att skjutas här utanför.
Om ni vill, kan ni se avrättningen från balkongen.
Det här är checkar från mitt Londonkonto.
Säg ert pris.
Jag tackar er.
Men jag har aldrig traktat efter pengar.
De är för lätta att slösa bort.
Vad vill ni ha?
Mark.
De där markerna som ni alltid har haft ett överflöd av,
som gjort att ni aldrig haft ett bekymmer i världen.
Vilken mark tänkte ni er?
Jag tänkte mig Argivocale.
Argivocale?
Ni får 20 hektar. Vad sägs?
Jag vill inte ha ett stycke mark.
Jag vill ha alltihop.
Ja, jag vet att er familj har haft makten där i över 100 år.
Men det är mitt pris.
Om ni väljer att komma
så ses vi på balkongen.
Femtio hektar.
Vänta!
Varför rånar du inte en bank, om du älskar att sitta i fängelse?
Då kunde du köpa tillbaka den del av egendomen
jag köpte din frihet med.
Mina kamrater är kvar där inne.
Men du säger att det inte är en vanära för mig att lämna dem där.
Har du fräckheten att tala med mig om vanära?
Gå nu.
-Tillåter ni? -Varsågod.
-Ers höghet. -Balsamo, klä på honom.
Varför gör ni det här, morbror?
Ät nu bara.
Herrn.
Varför ska vi till klubben?
Två glas konjak.
Mina herrar, jag vill utbringa en skål.
För min systerson, Tancredi Falconeri.
Den som inte höjer sitt glas kan se sig själv som min fiende.
Gud förbjude, Prinsen. Skål!
-Konjak, tack. -Ett ögonblick.
Länge leve Tancredi Falconeri!
Skål.
Nu kan vi gå.
Det blir ingen vacker syn.
Ursäkta mig.
Heliga Maria. Heliga jungfru Maria.
Snälla, låt mig inte dö.
Jag vill inte dö!
Heliga jungfru Maria.
Guds Moder.
Herregud!
-Min pojke! -Mamma, jag är rädd!
Nej!
Heliga Maria, förbarma dig över oss!
Förbarma dig över mig, snälla! Jag vill inte dö!
Lägg an!
Ge fyr!
Länge leve Italien!
Lägg an!
Länge leve Garibaldi!
Ge fyr!
Nej!
Tänk dig vad som hade hänt om de hade skjutit dig.
-Francesco! -Ja, ja!
Fabrizio, kan du få bort hunden från bordet?
Pappa gillar hunden på bordet.
-De här aprikoserna… -Är de mogna?
Ja.
-Ge honom inte paj. Han blir sjuk. -Barn!
Det var inte paj, det var en bit bröd.
-Hundar tål inte socker! -Ska vi till Vucciria?
-Kusin! -Tancredi är hemma!
-Tancredi! -Caterina!
Hej.
-Vi har saknat dig. -Hej, Chiara.
-Hej. -Kusin.
Han är ingen besökande dignitär. Låt honom sätta sig och äta.
Kom och sätt dig.
Moster Stella. Tack för att du tar så väl hand om mig.
Det är ditt hem.
-Vi har bett för dig. -Fader.
-Har du inte saknat allt det här? -Jo, Caterina!
Och jag skulle vilja säga att det aldrig har funnits
och aldrig kommer att finnas ett bättre bord.
Smaka på granitan. Den är ljuvlig!
Vetebullarna är också goda.
-Här. -Som jag har längtat.
Concetta, får jag också?
-Concetta? -Nej, Chiara. Du har fått mer än nog!
-Concetta! -Mamma!
Oj.
Så gott!
Tancredi, hur vågar du?
Du milde, nu börjar han igen.
Allt vi är, allt det vi har gett honom, allt det förkastar han.
Han verkar uppskatta maten, Paolo.
Jag förstår hur du känner.
Det gör jag verkligen.
Du är min kusin, och jag kommer alltid att älska dig.
Garibaldi och hans män landstiger om några dagar.
Hans blotta närvaro är en skymf mot er, och ni ser det inte.
Eller gör ni kanske det?
För om man fastslagit att han är en förrädare,
vad är ni då, pappa?
Morbror, det är en utmärkt fråga.
Inget han sa var särskilt kontroversiellt.
Du förödmjukar din son. Du skämmer ut honom.
Han ställde en helt rimlig fråga.
Givetvis älskar vi Tancredi. Han är som en son för oss.
Men han vänder sig mot oss.
Eller åtminstone ställningen vi väntas hålla.
Även då jag inte längre vet vilken ställning det är.
Vi ska stå stadigt med båda fötterna på vår mark.
Som vi alltid har gjort?
Som vi alltid har gjort.
Du föredrar din systerson framför din son.
Och Concetta framför hennes systrar.
Dina möten i Palermo framför mig.
Jag ser mannen du verkligen är.
Det gör Gud också.
Jag står inte ut med tanken att du hamnar i helvetet.
Jag ber för din själ varje dag.
Dina förböner för mig gör mig otvivelaktigt ödmjuk.
Inget i världen kan göra dig ödmjuk.
Låt mig gråta
Över mitt grymma öde
Och min längtan
Efter frihet
Och min längtan
Efter frihet
Du ser sorgsen ut.
Mycket sorgsen.
Tack för att du ser det.
-Är det över dina vänner? -Vilka?
De som blev avrättade?
Men även de som inte är döda,
de som deltar i den revolution du också vill delta i.
Den här platsen är paradiset.
En stor del av mig skulle vilja stanna här för evigt.
Men då nöjer jag mig med det jag redan har.
Och jag har ingenting.
Det är inte sant.
Du har oss.
Och allt det här.
Jag har ett fallfärdigt hus och din fars välvilja.
Det finns en hel värld där ute.
Det är dit jag måste ta mig.
För där kan jag kanske bygga en framtid för mig själv.
Förstår du det?
Ers höghet.
Era citroner.
Jag har lite nyheter.
Jag har överfört egendomarna i Argivocale till guvernör Leonforte.
Jag lade fram det som att bara du kan förvalta dem.
Från och med idag slutar du stjäla från mig
och börjar stjäla från honom, med mycket större förtjänst.
Har jag inte ordnat det bra för dig? Är du nöjd?
Prinsen är mycket generös.
Bra, för jag behöver be om en tjänst i gengäld.
Vad ni vill.
Garibaldi och hans rödskjortade stövelslickare…
De landstiger vilken dag som helst nu.
Är du och dina män
kapabla att skydda oss från alla former av intrång?
Prinsen…
Ert hus kommer att vara säkrare än ett kloster.
Bra.
-Vad är det? Har du något att säga? -Ja.
Det här med er systerson.
Morbror! Vad står på? Har jag glömt något?
Vet du vad som gör mig riktigt arg?
Jag blir tvungen att höra av en främling att du har förblött på ett slagfält.
Jag borde skjuta dig på fläcken.
Då skulle du återfå din respekt på klubben.
Förvisso.
Tror du verkligen att du och din general kan erövra Sicilien?
-Du har glömt ditt ursprung. -Det glömmer jag aldrig.
Greker, romare, araber, normander…
I slutändan for de allihop hem igen.
Vi ryckte på axlarna, borstade av oss dammet och tänkte:
"Vad i hela friden fick dem att tro att de kunde komma hit och styra oss?"
Sedan inväntade vi tålmodigt nästa aspirerande härskare.
Morbror, nästa härskare är på väg.
Jag hoppas bara att du är beredd.
-Allt det här kanske gör oss bättre. -Bättre på vilket vis?
Mer arbetsamma? Mer kultiverade?
Mer ekonomiskt ansvarsfulla?
Du drömmer.
Vi vill inte bli bättre för vi tycker att vi är perfekta som vi är.
Vår fåfänga är starkare än någon armé. Glöm aldrig det.
Om vi vill att allt ska förbli som det är måste allt förändras.
Vänta.
Du är alltjämt på Sicilien.
Förr eller senare måste du muta någon.
Farväl, morbror.
Fortsätt upp till vänster!
Länge leve Garibaldi!
Till vapen!
Tänk om han dör.
Han dör inte.
BASERAD PÅ "LEOPARDEN" AV GIUSEPPE TOMASI DI LAMPEDUSA
Undertexter: Jessika Johansson