GEPARD 2. DÍL
ČERVEN 1860
PO DVOU MĚSÍCÍCH BITEV GARIBALDI SE SVÝM VOJSKEM DOBYL SICÍLII.
OSTROV SE CHYSTÁ STÁT SE SOUČÁSTÍ NOVÉHO ITALSKÉHO KRÁLOVSTVÍ.
S dovolením.
Když si pomyslím, že ještě před pár týdny jste každého,
kdo bojuje v těchto barvách, nechal zastřelit.
Ano. Víte, co se říká, princi. Silný strom se ve větru ohne.
Teď se musíme těmto novým vládcům přizpůsobit.
Poslyšte, co za hloupost jsou ty povolenky?
Povolení cestovat.
Á.
Začalo léto, ale všechny cesty ven z
města jsou zablokované. Já potřebuji odvézt rodinu do Donnafugaty,
ale potřebuju tu povolenku, tohle povolení.
Okouzlující palác v Donnafugatě. Křišťálové potůčky, horský vzduch. Jistě,
daleko od vedra okupovaného města.
Pro nás na tom není nic zvláštního. Jsme tam zvyklí,
je to náš život po staletí.
Na cestu byste potřeboval mé povolení.
Ne. Jenom váš podpis.
Bohužel…
Už nemohu poskytovat nebo zamítat povolení.
A v čí moci to teď je?
Vidíte toho muže na koni s rudými vousy?
V jeho.
Ať žije!
Ať žije! Ať žije!
Bravo! Sláva!
To je Tancredi! Tancredi!
-Tancredi! -Tancredi! Tancredi!
Tancredi!
Za Itálii!
Tassoni, Cavriaghi.
Můj strýc, tedy princ Salinský, zvaný Gepard.
A moje teta Stella, princezna.
Princi.
Princezno.
Představte si, že si mysleli, že tu nemluvíte italsky.
A jak podle nich na Sicílii mluvíme?
Arabsky.
Je pravda, že je vás jen tisíc?
Byl nás tisíc, teď je nás mnohem víc.
Tancredi, co se ti stalo s okem?
Kapitáne, teto Stello. To nic není. Rozhodně mi to nebrání pochodovat.
Concetto! Concetto! Concetto!
Concetto!
Kde je? Concetto, v pořádku?
Ano.
Co se ti stalo s okem, Tancredi?
Nesmíš si o mě dělat starost. Slibuješ?
Co je to za lidi?
To jsou vězni.
Vězni jsou obvykle ve vězení.
Armáda generála Garibaldiho všechny propustila.
-Ať žije Itálie! Ať žije Garibaldi! -Musím odvést svou rodinu.
Jdeme!
Chiaro, Caterino, jdeme. Rychle. Francesco.
Děvčata, pojďme.
Caterino. Chiaro.
Concetto.
Můžu?
Můžeš.
Uvidíme se pak.
Prosím? Ty nepůjdeš?
Musím s Tancredim něco zařídit.
O co jde, Fabrizio?
Pirrone, pojďte se mnou. Jako záruka.
Na shledanou, Tancredi.
Brzy se u nás zase zastav.
Spolehni se.
Jděte mi z cesty!
Pravda je, že kdybychom čelili armádě plné mužů,
jako je princ, byli bychom už mrtví.
Faráři pěknej, pojď ke mně, musím se vyzpovídat! Moc jsem hřešila!
Bombello je velitel útočných sil. Jestli potřebujete povolení, podepíše ho
on.
Odkud je ten plukovník?
Je z Milána.
Vynasnažím se mu to nějak vysvětlit. I kdybych měl mluvit arabsky.
Jsem si jistý, že to nebude stačit.
Uhněte! Uhněte!
Najdu vhodné argumenty. Každý člověk má svou cenu, ne?
Ano, strýčku, ale tady nikoho neplatí, aby šel do boje.
Hej! Ó! Co to děláte? Tak co to děláte?
-Vraťte se! -Jsou tu kvůli přesvědčení, strýčku.
Otevřete bránu!
Neslyšeli jste. Pusťte nás dovnitř!
Plukovníku Bombello.
Můj strýc, tedy Gepard. Princ rodu Salinského.
Slyšel jsem, že jste hrabě. Dáváte přednost oslovování tímto titulem?
Poručík Cavriaghi je hrabě. I když na jeho způsobech to není vidět,
jako na poručíku Tassonim. Nechci, aby nastaly zmatky v hierarchii velení.
Pořád jsme ve válce, princi.
Já bych to definoval spíš jako okupaci. Ale půjdu rovnou k věci. Já a moje rodina
-se chceme přesunout na naše panství… -Princi.
-V Donnafugatě. -Bohužel nikam nepojedete. Na
venkově pořád zuří povstání.
No. Myslím, že zde v Palermu není situace jiná.
Ale mluvme v k věci. Jestli máte starost naše bezpečí,
tak vás zbavím odpovědnosti,
třeba i písemně.
Bohužel není ve vaší moci to udělat.
Tohle je můj ostrov.
Tohle je mé město.
Ano, šukej mě. Jsi frajer, princi!
Srdce Ježíšovo, útěcha naše. Srdce Ježíšovo, oběť našich hříchů.
Šukej mě!
Vlastně se nic nezměnilo. Hm?
Místní ženy pořád dávají do oken truhlíky s bazalkou. Jako vždycky.
A nejspíš čile obchodují s našimi okupanty, že?
Tak Gepard se cítí okupován.
Ukáže drápy, hm?
Jestli mi ten Bombello nedá povolenku do Donnafugaty, určitě mu drápy ukážu.
Copak je tak špatné být tu se mnou? Hm?
To už stačí.
Vstávat, otče.
Doufám, že vás neokradli ani neobtěžovali.
Přestaňte se na mě dívat takhle.
Očividně jsem jenom slabý muž. Ale jsem muž temperamentní a vášnivý.
Nemohu se spokojit se ženou, která po každém našem objetí musí odříkat.
Zdrávas, Maria. Máme spolu pět dětí. A nedovolila mi ani vidět její pupík.
A nechcete se aspoň vyzpovídat?
Dobře, dobře. Dělejte, jak myslíte. Je to vaše duše.
Ale přestaňte zatahovat do svých záležitostí.
Ano. Vracím se domů bez kabátu.
Člověk se musí ptát, jestli to stálo za to.
Teoreticky jsme je dobyli, ne? A zatím jsme tady na koních, v tom vedru,
a chystáme se poklonit bourbonskému princi.
Princ je prostě princ, Tassoni.
Jistě.
Ale teď jsme přece všichni Italové.
Pohyb, žrouti polenty!
Je to tu nesmírně krásné, Tancredi.
Co jsem ti říkal, Cavriaghi.
Done Tancredi. Váš plukovník se nám chce
postavit s tím párátkem?
Pane Russo, dobrý den.
Vidím, že je velice horký den.
A bude ještě větší horko.
Chlapci! Odveďte koně!
Excelence, je nám ctí být vašimi hosty.
Žádné obřadnosti. Tohle je moje žena.
Princezno.
Už běžím.
A už je tady. Moje nedochvilná dcera. Concetta.
Tancredi!
Ovládej se trochu.
Vítejte u nás.
Děkuji, slečno Concetto.
Prosím.
Tancredi.
Concetto. Plukovník vám poslal pozvánku na náš ples,
ale odmítli jste. Velmi ho to mrzí.
Bude ples?
Prosím? On ti nic neřekl? Co tvůj otec celé dny dělá?
Je nervózní. Je skoro červenec, a pořád tu je.
To ty taky, Concetto. Letos nepůjdeš do kláštera?
Ne, dokud jsou ve městě anarchisti. Prosím, vykonávej špatně své povinnosti,
aby tam zůstali.
Jistě se vynasnažím.
Přichystali jsme pro vás malé občerstvení, něco jednoduchého. Poslužte si.
-Dáte si cukroví? -Samozřejmě.
Berte si, je velmi dobré.
Princi, slyšel jsem, že je zde mnoho krás, ale…
Líbí se vám?
Velmi, ano.
Možná byste se chtěl podívat zblízka.
Ano, ano. Nějak to uděláme, použijeme tenhle stolek.
Dejte ho tam. Mario, židli. Dejte ji sem, jako schůdek. Ať může plukovník nahoru.
Prosím.
To je Janus.
Prvotní bůh.
Je to bůh přerodu.
Z války do míru. Do nového života.
Je pravda, že když má člověk tyhle věci pořád na
očích, nakonec už si jich nevšímá. Ovšem tento palác je plný fresek.
Stejně jako naše ostatní domy, jistě.
Ty nejúchvatnější se nacházejí
v paláci Donnafugata.
Jak se do Donnafugaty dostanu?
Potřebujete povolení.
Brandy?
Princi, uznávám, že navzdory strašnému vedru
jsem viděl nádherná místa. Ale rád bych si promluvil,
o vašem odmítnutí. Musím říct, že jsme smutní. Pan generál je smutný.
Velký Garibaldi se stará o to, kterých večírků se hodláme zúčastnit?
Když rodina jako ta vaše odmítne svou účast, jistě ano.
My máme plesy rádi. Viď, Tancredi? Jenže nazvete-li ho "plesem osvobození",
je pro nás velmi obtížné přijmout pozvání.
Zúčastní se ho řada významných rodin z ostrova.
My, Sicilané, máme v oblibě neupřímná přivítání.
Netvařte se tak. Já jen žertuji. Nesmíte nás brát vážně, pamatujte si to.
Jsem zkrátka nový.
Uděláme to takhle. Já a moje rodina půjdeme na
ten váš ples osvobození.
A vy nám za to podepíšete to povolení pro cestu do Donnafugaty.
Princi, vaše přátelství snad není upřímné?
Je naprosto upřímné.
Jenže na tomto ostrově přátelství znamená i potěšení ze vzájemných laskavostí.
Ne. To je nepřípustné. Je urážkou to žádat.
Svaté nebe! Já vám nabízím své přátelství, a vy to berete jako urážku.
Kapitáne Tancredi, řekněte mužům, že sborový zpěv pro dnešek končí.
Ano, plukovníku.
Omluvte mě.
Slečno?
-Teto. -Tancredi.
Strýčku, sbohem.
Sbohem, chlapče.
Na shledanou, Tancredi.
Concetto.
Slečno Concetto.
Bylo mi velkým potěšením strávit tento krátký čas ve vašem domě.
Vždycky jste tady vítán.
Princezno.
Plukovníku, navzdory své teutonské strohosti
jste velmi slušný člověk. Přijďte, kdykoliv chcete.
Princi.
Nuže?
Necháme zavolat Balsama a jeho krejčí.
Vždycky má šaty jako první.
Přestaňte se dohadovat. Nejlépe oblečený budu zase já.
Jsou půvabné.
-Velmi ti sluší, Concetto. -Ano.
Co si o nich myslíš, Concetto?
Barva není zas tak špatná.
Hezké, sluší jí. Co myslíš?
Ale tobě taky sluší.
Nejsou spíš pro holčičku?
Nechám si ušít podobné šaty.
Balsamo. Oblečeme ji jako mladou ženu. Ne jako holčičku, ano?
Samozřejmě, princi.
-Cože? -Uvidíš, uvidíš.
Běžte, běžte. Opatrně.
-Caterino, teď ty. -Ano, jdu.
-Ne, ne, Caterino, teď jdu já. -Chiaro!
Chiaro, počkej!
Ty jsi hrozná.
Jednají s námi, jako bychom už byli zbyteční a
mohli jim tak akorát lichotit.
Paolo, byl jsem za život na stovkách plesů u lidí, které jsem neměl rád.
Takhle.
Je to způsob, jak udržet mír.
Vy se jim klaníte.
Co?
Vy se jim klaníte.
Ne, oni se budou klanět mně.
Přestaň jíst sladké, jinak se do nich nevejdeš.
Budu jíst, na co mám chuť.
Co když ty Rudé košile chtějí z vaší dcery udělat děvku?
Viděl jste, jak se ten plukovník dívá na Concettu.
Vím, že jste si všiml.
Paolo, přestaň! Ticho!
Jako vy, otče, když mlčíte k princovým
návštěvám u jeho metresy.
Odpusťte, mamá. Omlouvám se všem.
Vraťte se ke svým šatům, Balsamo.
Promiň, Caterino. Prosím.
Princi! Myslel jsem, že jste pozvání odmítl.
Je dobře, že jste přijel.
Guvernére, dobrý večer.
Řekni mi, že jsi ho začal pořádně vysávat, ano?
Pomalu a velmi pečlivě.
Dobře.
Strýčku, plukovník je velmi rád, že jste přišli.
Strýčku, proč stále nikdo netančí?
Jedna věc je přijmout pozvání a jiná věc je bavit se a prožívat upřímnou radost.
Cesco. Tanči s Concettou. Běž a dělej, co ti říkám.
Najdi dva tanečníky pro sestřenice.
Ovšem, strýčku.
Poddůstojníky.
Nepřestal tě sledovat, co jsme přišli.
Tassoni, Cavriaghi, pojďte.
Chiaro, Caterino.
Ano, papá.
Napij se, chlapče, napij.
Tancredi, Concetto, nechcete tančit?
Byla by urážka, kdybys mu řekl, ať na mě tak nezírá?
Concetto, kolikrát jsme spolu tančili?
Jednou. Nyní.
To není možné.
Ovšem. Pamatovala bych si to.
Jestli děláš to, co si myslím, potrestal jsi Paola proto,
že odhalil tvoje úmysly.
Já jsem ho potrestal? Myslím, že to ty jsi ho uhodila.
Vidíš ho? Spolykal by všechny medaile na své hrudi,
aby se jí mohl dotknout.
Můj otec má ve městě milenku.
Zjevně nejsi překvapený.
To vskutku nejsem, Concetto. Jen jsem ohromený, že to víš.
Vědí to všichni. Ale myslím, že na tom nikomu nezáleží.
Concetto, on je Gepard. Rozhoduje o tom, jak to chodí.
A my bychom ho měli slepě následovat, hrabě?
No, v jistém smyslu ano.
Ovšem nedivím se Bombellovi, že se na tebe tak dívá.
Dojdu nám pro dvě sklenky šampaňského.
-Princi… -To je báječný večer.
Výborně připravený, plukovníku.
Vy a vaše rodina jste zde vítáni.
Chci se zeptat, zda byste mi dopřál tu čest tančit
s vaší dcerou Concettou.
Ovšem. Zajisté. Ale nejdřív mi povězte.
Stále jste tak odhodlaný nedopřát mi ten malý projev svého přátelství? Vážně,
plukovníku, tolik okolků. Kvůli jedinému podpisu.
To je ano?
Concetta.
Concetto. Chtěla bys věnovat tanec
našemu novému příteli?
Samozřejmě.
Dobrá, bavte se.
Nechte nás projet! Kdo tady tomu velí?
Já.
Prosím. Jeďte tudy.
Plukovník Bombello by ti velice rád napsal, až se vrátí do Milána.
A vy mu to dovolíte?
Můžu mu odpovědět, že se vrátit do kláštera.
No ovšem je to hrabě. A dobrá partie.
Ano.
Kdybych se ovšem nemusela vrátit do kláštera.
Co je to? Výčitka, slečinko?
A kdyby ano, donutil byste mě strávit léto v Palermu,
stejně jako Paola?
Podívej, pokud jde o Paola, je jen zapotřebí,
aby tam zůstal a chránil náš dům.
Ale je tam šťastný a jistě plánuje kontrarevoluci.
Mohli bychom mu navrhnout komplot na Bombellovu vraždu. Co ty na to?
Určitě by to něčím pokazil a zatkli by ho.
Tak to je jisté.
Concetto. Pojď, posaď se.
Chceš se napít?
Ne, děkuji.
Co se ti stalo s okem, Tancredi?
Vzpomínám, že jsi slíbila, že nebudeš mít starosti.
Kdepak, požádal jsi, abych se nestarala, ale neslíbila jsem ti to.
Víš, že se musím vrátit. Bombello mi povolil doprovodit
vás všechny do Donnafugaty. Pak se musím vrátit k jednotce.
Concetto, nenapadlo tě, jaké by bylo nenarodit se,
kde jsme se narodili? Kdy jsme se narodili?
Nebo absurdní možnost,
že bychom se nenarodili. Napadlo tě to?
Takže z tebe teď bude filozof?
Concetto, poslouchej mě. Nevracej se do kláštera.
Můžeme utéct, Concetto, ty a já.
Vezmeme si dva koně, odplujeme. Pojedeme kamkoliv.
Budeme jen tím, čím chceme být, spolu.
Představ si to štěstí.
Přestav si to, Concetto.
Můžu promluvit s otcem.
Concetto, nechal by mě zastřelit.
Ale on není tak hrozný, jak se nás snaží přesvědčit.
Prosím, nesmíš mu to říct.
Nemůžeme utéct, Tancredi.
Jsou tady! Náš vážený princ právě přijel! Rychle! Pospěšte si! Pospěšte si!
Náš princ už přijel!
Náš vážený princ právě přijel! Už je tady! Konečně!
-Pět a zbude jeden… -Už přijel, už přijel! Náš
vážený princ právě přijel!
-Hej. -Ano?
-Pojď sem. Ty. -Ano.
-Běž probudit kapelníka. -Co mám udělat?
Podej mi šerpu.
Kterou, kterou?
Tu rudou. Pomoz mi.
Jsou tady, jsou tady! Jsou tady! Z cesty, uhněte! Rychle! Maestro, hrajte! Hrajte!
Princi!
Princi. Násilí a horko jste nechal za sebou. Tady nejsou potíže, princi.
Zdejší banditi totiž nejsou političtí, jsou to ti samí co vždycky.
Pana Russa a jeho muže můžete propustit.
Russo, co myslíš? Můžete se vrátit zpátky?
Princi.
Starosto. Nevyvěsili jste žádnou vlajku, ani starou ani tu novou.
Ne, ne, ne. Princi. Napadlo mě, že bude lepší počkat. Všechny obce,
a tedy i ta naše, musejí v referendu rozhodnout,
zda se chtějí připojit ke kontinentu. K Itálii. Ano.
My, poražení, máme vyjádřit svůj názor,
zda naši dobyvatelé mají zůstat či zůstat nemají. Radši se nás měli zeptat,
než sem vtrhli, a rovnou bychom jim řekli, ať zůstanou doma.
Vlajku.
Vlajku, ano.
Tu starou.
-Ano. Ano. -Zatím.
Ano.
Dneska večer, jako obvykle, jste k nám pozván na večeři.
I se svou ženou.
Bude mi ctí, princi. Ale moje manželka má narušené zdraví.
Takže v noci už ani neotvíráme okna.
Každý rok mi vždycky dáte přesně tu samou odpověď. Začínám pochybovat,
že ta žena existuje.
Ji jistěže existuje, princi. No, já bych mohl přivést, s vaším dovolením,
svou dceru.
Angelicu?
-Ano. -To je malé dítě.
Je jí osmnáct.
Jsem stejně překvapený jako vy, princi. Podívám se na ni a řeknu si:
"Ty jsi moje dcera?"
Přiveďte ji. Doporučuji vám večerní oblek, ale nepřehánějme to.
Ovšem. Ovšem, princi. Princezno, slečno Concetto.
Tedy, všichni už tolik vyrostli.
-Starosto. -To je báječné. To je báječné. To
je báječné. Prosím, prosím, prosím.
-Dobrý den. -Vítejte. Vítejte.
Jdeme.
Stačí. Stačí. Stačí. Maestro, stačí. Stačí, stačí. Tak dost.
Dnes večer nás bude deset.
Zajisté.
Ta cesta je každým rokem delší.
Snad budeme mít čas na osvěžení.
Pozor!
To neplatí! Počkej na mě!
Ano?
Otče.
Concetto.
Potřebuji s vámi mluvit.
Posaď se.
Ta páska je špinavá.
Potřebuji něco čistého.
Ano, done Tancredi.
Přines mi kousek hedvábí, nebo něco takového.
Zajisté.
Můj instinkt bojuje s tím, co jsem se učila.
Concetto. Tělo nesmí převládnout nad duší.
To je hřích.
Můj otec je hříšník, je to pravda? Vy jste jím také.
Dovolujete mu lhát a zároveň pokračovat ve hříchu.
Ne, ne, ne, ne, Concetto, ne. Duše tvého otce je jedna věc.
Tvoje duše to je něco jiného.
Poslyš.
Tyto pocity z tvojí strany jsou pouze, jak to jen říct… Fyzickou touhou?
Ne.
Ne, je…
Je to obrovský cit. A zároveň největší klid,
jaký jsem kdy cítila.
Ale ten chlapec… Kdo je to?
Jméno.
Můžeš mi ho říct?
Řeknete to donu Fabriziovi.
Ne, princezno.
-Určitě jako matka… -Ano, ovšem. Myslel by, že chci
intrikovat, kdybych to řekla já.
Copak to tak není?
Odpusťte mi, princezno.
Běžte.
Kdo je?
Promiňte, excelence.
Co je?
Otec Pirrone vás žádá o přijetí.
Hned teď? Nepočká to?
Tak ho sem uveď.
Přestaňte, otče, nestyďte se.
Během dlouhých let v semináři jste jich jistě pár viděl, ne?
Podejte mi tu velkou osušku. Tamtu.
Ale co to děláte?
Promiňte mi, excelence.
Nuže. Prosím. Mluvte otevřeně. Svěřte se. Co se děje?
Excelence. Jedná se o Concettu.
Co se děje s Concettou?
Otevřela mi své srdce v jisté…
…v jisté záležitosti, která ji nesmírně trápí.
-Láska ji trápí, excelence. -Concetta je zamilovaná?
Do koho je zamilovaná? Do koho? Snad ne do toho náfuky Bombella?
Ne, excelence. Nejde o něj.
Kdo to je?
Bože! Ženy padají Tancredimu k nohám jako zralé hrušky.
Concetta chce vážně rozšířit řady těch zoufalých dívek?
Nenapadlo tě, že i on ji může milovat?
Intenzivně, jako ona miluje jeho.
A že díky télásce by se mohl změnit zapomenout na ostatní.
Ty jsi o té věci věděla?
Mám oči, Fabrizio.
Á máš nečistou mysl.
Nevím, už teď tomu klukovi všechno platím. Vysává mi bankovní účet,
a teď mu mám ještě dát Concettino věno.
Nemysli na náklady, Fabrizio. Mysli na výhody.
Jsou to nejlepší, co máme.
A spolu mohou být pokračovateli našeho života
v novém státě, který zatím neznáme.
Jako princ a princezna Salinští. Tví dědicové.
Neztratil bys je až do dne svojí smrti. A i v tu chvíli bys měl útěchu,
že jsou ti oba po boku. A jistotu, že tvé jméno bude žít skrze ně.
A jejich překrásné děti.
Když říkáš, že Concetta by se mohla vdát, najednou se cítím nesmírně starý.
Tak…
Dobrý večer, Concetto.
Bude potřebovat pořádně vydrhnout.
Není hezké říkat tyhle věci.
Božínku. Svatá Concetta nám tu chyběla.
Caterino!
Rodinko, dobrý večer.
Tancredi.
Dobrý večer.
Otče Pirrone.
Dobrý večer, bratránku. Myslel jsem, že už přišel starosta.
To bychom cítili jeho parfém.
Tak dost.
Dobrý večer,
Dobrý večer, Concetto.
Pojď.
Concetto, musím se ti omluvit. Tahle věc mě požírá zevnitř.
Ta slova, která jsem ti tuhle řekl…
Neměl jsem ti je říct.
Ne. Jsem ráda, že jsi mi o tom řekl.
Kdepak, Concetto, byl jsem opilý. No. Ten nápad s útěkem,
to bylo jen bláznovství.
Mluvila jsem o tom s otcem Pirronem.
O nás?
O nás.
Ten člověk umí udržet tajemství míň než Francesco.
Právě proto jsem mu to řekla.
A co jsi mu řekla?
Že tě miluji.
Dobrý večer.
Mamá, dnes večer jste překrásná.
Děkuji. Jsi milý.
-Vždycky je krásná. -Ano, vždycky je krásná. My jsme
dnes vymysleli novou písničku.
Ano?
-O starostovi Sedarovi. Chcete ji slyšet? -Otci Pirronemu se líbila. Viďte, otče?
Pan Calogero Sedara! Slečna Angelica Sedarová!
Princezno.
Pane Calogero.
Done Fabrizio.
Vítejte.
Angelico.
Angelico!
Angelico. Je to tak dávno. Pojď dál, vítám tě u nás.
-Byla v Paříži, slečno Concetto. -Á.
Naučila se francouzsky.
Pamatovala jsem si ji jinak.
Princi.
Je překrásná.
Je moc krásná.