GEPARD
ČERVEN 1860
Garibaldi a Expedice tisíce dobyli po dvouměsíčních bojích Sicílii.
Ostrov se co nevidět stane součástí nového Italského království.
Promiňte, signora.
A jen před několika týdny
jste muže v těchto barvách nechal postřílet.
Vskutku.
Však víte, co se říká, princi.
„Silný strom se ve větru nezlomí.“
Teď se musíme přizpůsobit novým pánům.
Co jsem to zaslechl o povoleních?
O cestovních povoleních.
Začalo léto,
ale všechny cesty z města jsou uzavřené.
Chci vzít rodinu do Donnafugaty, ale potřebuju propustku, povolení.
Samozřejmě, okouzlující palác Donnafugata.
Průzračné potůčky a horský vzduch.
Daleko od pekelného žáru tohoto okupovaného města.
Není to nezvyklá žádost.
Má rodina tam jezdí celá staletí.
Ale potřebujete mé povolení.
Ne.
Váš podpis.
Pravda je taková,
že už nemohu cokoliv povolovat či zakazovat.
A kdo tedy může?
Vidíte toho jezdce se zrzavými vousy?
On.
Hurá, hurá!
To je Tancredi!
Tancredi!
- Tancredi! - Tady!
Tancredi!
Za Itálii!
Tassoni, Cavriaghi! Pojďte sem.
Pojďte.
Můj strýc, princ ze Saliny, Gepard.
A moje teta, princezna Stella.
- Princi. - Princezno.
Mysleli si, že tu nemluvíme italsky.
- A jak tu podle nich mluvíme? - Arabsky.
- Je vás jen 1 000? - Dřív ano, teď je nás víc.
Tancredi, co máš s okem?
„Kapitáne Tancredi“, teto.
O nic nejde. Pochodovat můžu i tak.
Uhněte!
- Kde je? - Concetto!
Ustupte!
- Concetto, jsi v pořádku? - Ano.
Co se ti stalo s okem, Tancredi?
O mě se neboj.
Slib mi to.
Kdo jsou ti muži?
Vězni.
Ti bývají ve vězení.
Garibaldiho armáda je osvobodila.
- Odveď mou rodinu. - Ano.
Jdeme!
- Musíme jít. - Nastupte si!
Chiaro, Caterino. Francesco.
- Caterino? Chiaro? - Rychle!
Concetto?
Mohu?
Můžeš.
Uvidíme se později.
Proč? Nejedeš s námi?
Mám tu něco s Tancredim.
Co, Fabrizio?
Pirrone, pojďte se mnou. Jako ručitel.
Sbohem, Tancredi.
- Brzy přijeď, bratránku. - Určitě.
Jedeme.
Jde se slavit!
Kliďte se mi z cesty.
Kdybychom čelili armádě vojáků podobných princi, bylo by po nás.
Pojďte nahoru. Musím se vám vyzpovídat.
Bombello je velitel předsunutých jednotek.
Veškerá povolení musí podepsat on.
Odkud ten poručík je?
Z Milána.
Pokusím se to říct srozumitelně.
Klidně se ho zeptám arabsky.
I tak to nebude stačit.
- Jděte mi z cesty! - Jak neslušné!
Přesvědčím ho. Svou cenu má každý.
Ano, strýčku, ale za bojování nám nikdo neplatil.
- Co to děláte? Tak dost! - Vraťte se!
Jsou tu proto, že v to věří.
Je to jen plášť, otče. Máte jich dost.
Otevřete bránu!
Pusťte nás dovnitř!
Plukovník Bombello.
Můj strýc, Gepard, princ ze Saliny.
Prý jste hrabě.
Mám vás oslovovat titulem?
Jsem, jako poručík Cavriaghi, i když jeho způsoby svědčí o opaku,
a jako poručík Tassoni.
Ať nedojde k omylu v hierarchii vedení.
Probíhá válka, princi.
Raději tomu říkám „okupace“.
Přejdu k věci.
S rodinou chceme odjet do našeho sídla…
- Princi… - V Donnafugatě.
Nikam nepojedete.
Venkov se stále bouří.
Tady v Palermu je situace podobná.
Zpět k věci.
Pokud vám jde o naše bezpečí, té odpovědnosti vás zbavím,
dokonce i písemně.
K tomu bohužel nemáte oprávnění.
Tohle je můj ostrov.
A tohle je moje město.
Jo, vezmi si mě! Jste krásný, princi!
„Srdce Ježíšovo, prameni dokonalé útěchy.
Srdce Ježíšovo, oběti za naše hříchy.“
Takže nic nového?
Místní ženy si do oken pořád dávají květináče s bazalkou.
Jako vždycky.
A s těmi vetřelci jim kšefty nepochybně kvetou.
Cítí se Gepard být napadený?
Ukáže svoje drápy?
Pokud mi Bombello nedovolí odjet do Donnafugaty,
pak budu muset.
Je to tu se mnou tak nepříjemné?
To by stačilo.
Proberte se, otče!
Snad vás neokradli nebo nezneužili.
Přestanete se na mě takhle dívat?
Evidentně jsem slabý muž.
Ale jsem energický a taky vášnivý muž.
Jak se můžu spokojit se ženou, která po každém objetí odříkává Zdrávas?
Máme pět dětí.
A nikdy mi neukázala pupík.
Vyzpovídáte se aspoň?
Tak dobře.
Dělejte, jak myslíte.
Je to vaše duše, ne moje.
Ale do těch svých avantýr už mě netahejte.
Ano, vracím se bez svého pláště.
Musíš si říkat, jestli to za to stálo.
Nedobyli jsme je?
A teď jsme tady a pečeme se tu,
abychom se poklonili bourbonskému princi.
- Princ je princ, Tassoni. - Jasně.
Teď jsme všichni Italové.
Přidejte, lenoši!
Je to tu opravdu nádherné, Tancredi.
Říkal jsem ti to, Cavriaghi.
Done Tancredi.
Ten váš plukovník se s námi chce utkat s tím svým párátkem?
Dobré ráno, signore Russo.
Dnes je opravdu parný den.
A bude ještě hůř.
Hoši, odveďte koně!
Vaše Excelence, vašeho pozvání si moc ceníme.
Na pompéznost si moc nepotrpím.
- Toto je moje žena. - Princezno.
Tady, Mario.
Tady je.
Má nejdochvilnější dcera Concetta.
Tancredi!
Ovládej se.
Vítám vás.
Jste laskavá, donno Concetto.
Prosím.
- Tancredi. - Concetto.
Plukovník vás pozval na náš ples, což jste odmítli. Je velmi naštvaný.
Bude ples?
Strýc ti to neřekl? Co celý den dělá?
Je nervózní. Je skoro červenec a pořád je tady.
Ty taky, Concetto.
Nepojedeš do kláštera?
Ne, dokud jsou ve městě vzbouřenci.
Zanedbávej své povinnosti a nech je pokračovat.
Vynasnažím se.
Připravili jsme malé pohoštění. Nic výjimečného. Nabídněte si.
- Máte žízeň? - Sladké pečivo?
Samozřejmě.
Neboj, já strýce přesvědčím.
Princi, slyšel jsem, že tu máte divy, ale…
Líbí?
Moc. Ano.
Chcete se podívat zblízka?
Jen pojďte.
Pomůžeme vám.
Skliďte z toho stolku a dejte ho sem.
Mario, přines židli.
Bude to stupínek, ať může plukovník vylézt na stůl.
Prosím.
To je Janos.
První z bohů.
Bůh začátků.
Od války k míru.
Od jednoho života ke druhému.
Když máte něco přímo pod nosem, časem si toho sotva všimnete.
V tomto paláci je spousta fresek.
Vlastně jsou ve všech našich domech.
Obzvlášť proslulé jsou ty v Donnafugatě.
Jak se tam dostanu?
Potřebujete povolení.
Brandy?
Princi, musím říct,
že navzdory žáru nabízí tento ostrov mnoho divů.
Teď bych si rád znovu promluvil o vašem odmítnutí.
Musím říct, že nás to zarmoutilo.
Konkrétně generála.
Velký Garibaldi si všímá, jakých večírků se má rodina zúčastní?
Když pozvání odmítne rodina vaší důležitosti?
Rozhodně.
Plesy máme rádi, že, Tancredi?
Ale název „ples osvobození“
nám přijetí pozvání trochu ztěžuje.
Mnoho jiných vážených rodin z ostrova se ho zúčastní.
My Siciliáni
neupřímná pozvání prostě zbožňujeme.
Ale no tak, jen žertuji.
Nesmíte nás brát vážně. Pamatujte si to.
Jsem tu nový.
Uděláme tohle.
S rodinou dorazím na váš Ples osvobození.
Ale vy nám schválíte propustku do Donnafugaty.
Princi, vaše přátelství není upřímné?
Je naprosto upřímné.
Ale přátelství v této zemi zahrnuje také radost z oplácení laskavostí.
Ne, byl by to precedent.
Vaše žádost je urážka.
Dobrý Bože!
Nabízím vám své přátelství, a vy ho berete za urážku.
Kapitáne Tancredi, řekněte mužům, že zkouška sboru skončila.
- Ano, plukovníku. - Omluvte mě.
- Tetičko. - Tancredi.
- Brzy na viděnou. - Ano, synu.
Sbohem, Tancredi.
Concetto.
Donno Concetto.
Tato krátká návštěva u vás doma pro mě byla velkým potěšením.
Jste tu nanejvýš vítán.
Princezno.
Navzdory své teutonské strnulosti jste dobrý člověk, plukovníku.
Kdykoliv se k nám vraťte.
Princi.
Nuže?
Pošli pro Balsama a jeho švadleny.
- Vždycky chce stejné šaty jako já. - Tak se nehádejte.
- Nejlépe oblečený budu já. - Nádhera.
Vážně ti sluší, Concetto.
Co na ně říkáš, Concetto?
Ta barva docela ujde.
Nejsou trochu dívčí?
Balsamo,
oblečte ji jako mladou dámu,
ne dívenku, ano?
Jak řeknete, princi.
Odneste to.
- Caterino, teď ty. - Ano.
- Ne, teď já. - Chiaro!
Chiaro, opatrně!
Pořád stejná.
Chovají se k nám jako k přežitku a ještě k tomu jim máme lichotit.
Paolo, byl jsem na stovkách plesů pořádaných někým, koho nemám rád.
Je to prostředek k udržení míru.
Budeš se jim klanět.
Co?
Budeš se jim klanět.
Ne, to oni se budou klanět mně.
- Už žádné sladké, berou ti míry. - Já ho neomezím.
Uděláte mi i mašle?
A kdyby Rudé košile chtěly z tvé dcery prostitutku?
Viděl jsi, jak se díval na Concettu.
Vím to.
To stačí!
- Buď zticha. - Jako tady otec?
Vždy jen mlčí.
I když princ navštěvuje svou děvku!
Omlouvám se, matko.
Omlouvám se všem.
Vraťte se k měření, Balsamo.
Omlouvám se, Caterino.
Princi.
Myslel jsem, že jste odmítl.
Je moudré, že jste přijel.
Dobrý večer, pane guvernére.
Russo.
Ujisti mě, že už jsi ho začal okrádat.
Pomaličku, ale s vervou.
Dobře.
Strýčku, poručík je z vaší účasti nadšen.
Strýčku, proč nikdo netančí?
Přijet je jedna věc, ale bavit se a upřímně si ples užívat je věc druhá.
Cesco, zatanči si s Concettou.
Jdi. Poslechni mě.
Najdi dva tanečníky sestřenicím.
- Hned, strýčku. - Mladé důstojníky.
Co jsme přišli, nespustil z tebe oči.
Tassoni, Cavriaghi. Se mnou.
Budeme tančit?
Chiaro, Caterino…
Ano, tati.
Napij se, synu.
Tancredi, Concetto, nezatančíte si?
Riskoval bys nekázeň, kdybys ho požádal, aby na mě nezíral?
Concetto, kolikrát jsme spolu tančili?
Jedinkrát. Teď.
Ne, to není možné.
Ale ano, pamatovala bych si to.
Pokud děláš to, co si myslím,
na Paola si vyjel jen proto, že prohlédl tvé úmysly.
Já že jsem vyjel?
To ty jsi ho uhodila, pokud se nepletu.
Podívej se na něj.
Za dotyk její ruky by snědl i medaile na své hrudi.
Otec má ve městě milenku.
Nevypadáš překvapeně.
Vlastně nejsem, Concetto.
Překvapuje mě, že o tom víš ty.
Ví to všichni.
Ale všem je to jedno.
Concetto, je to Gepard. O fungování světa rozhoduje on.
A my jen musíme poslouchat, že?
Ano, víceméně jo.
Nedivím se, že na tebe Bombello zírá.
Dojdu pro dvě sklenky šampaňského.
- Princi. - Nádherný večer.
Je to velký úspěch, plukovníku.
A vaše rodina nám dělá čest.
Říkal jsem si…
Prokázal byste mi tu čest a dovolil mi tanec s Concettou?
Ano, samozřejmě.
Ale nejdřív mi něco řekněte.
To mi stále nehodláte projevit
ani špetku přátelství?
No tak, plukovníku. Tolik povyku.
Kvůli jednomu podpisu?
To bylo ano?
Concetta.
Concetto?
Zatančíš si s naším novým přítelem?
Samozřejmě.
Dobře, bavte se.
Mohu?
Zpátky!
Kdo to tady vede?
Já.
S podpisem plukovníka Bombella.
Prosím. Můžete pokračovat.
Uhněte!
Plukovník Bombello
by ti rád napsal, až se vrátí do Milána.
A dovolíš mu to?
Možná mu řeknu, že se vrátíš do kláštera.
Ale je to hrabě.
Je to dobrá partie.
Ano.
Jaká škoda, že se vracím do kláštera.
Co to bylo?
Že by výčitka, mladá dámo?
Kdyby ano, nutil bys mě trávit léto v Palermu stejně jako Paola?
Ohledně Paola…
Potřebuju, aby v Palermu chránil náš dům.
Je šťastný a může plánovat kontrarevoluci.
Možná bychom ho mohli požádat o zosnování Bombellovy vraždy.
Co ty na to?
Podle mě to zvorá a nechá se chytit.
Ano, to bych řekl.
Concetto.
Sedni si ke mně.
Chceš se napít?
Ne, díky.
Co se ti stalo s okem, Tancredi?
Slíbila jsi mi, že se nebudeš strachovat.
To se pleteš.
Požádal jsi mě, ale já ti to neslíbila.
Concetto, musím se vrátit.
Bombello mi dovolil doprovodit vás do Donnafugaty,
ale pak se musím vrátit.
Napadlo tě někdy, jaké by to bylo narodit se někde jinde
nebo v jiné době?
Nebo kdybychom se nenarodili vůbec?
Najednou je z tebe filozof?
Concetto, poslouchej.
Nevracej se do kláštera.
Mohli bychom spolu utéct.
Nasednout na dva koně, na loď a vydat se kamkoliv.
Můžeme být komkoliv. Spolu.
Nebylo by to úžasné?
Umíš si to představit?
Můžu si promluvit s otcem.
- Nechal by mě zastřelit. - Není tak strašný, jak se zdá.
Nedělej to, prosím.
Utéct nemůžeme, Tancredi.
Už jedou!
Přijíždí princ, náš pán!
Vstávejte! Pojďte sem!
Přijíždí princ!
Pane starosto!
Starosto Sedaro, přijíždí princ!
Náš pán, princ, už jede! Už je skoro tady! Konečně!
…a vezmi ten.
Už je tady! Náš pán, princ, už je tady!
- Hej! - Ano?
- Pojď sem. Ty. - Ano.
- Probuď kapelníka. - Co mám dělat já?
- Podej mi šerpu. - Jakou?
Tu červenou.
Už jedou! Uhněte!
Už jsou tady!
Z cesty!
Mistře, hrajte!
Už jsou tady!
Princi.
Princi, násilí a vedro už jste nechali za sebou.
Tady vás nic obtěžovat nebude.
Politické bandity tu nenajdete, jen ty klasické.
Pana Russa a jeho muže můžete poslat domů.
Russo.
Co myslíš? Asi už můžete jet.
- Princi. - Starosto.
Nevyvěsil jste jak starou, tak ani novou vlajku.
Ne, princi.
Raději jsem chtěl posečkat.
Každé město včetně nás
musí hlasovat o tom,
jestli se připojí k pevnině.
K Itálii.
Nás dobyté
se ptají na to,
jestli tu dobyvatelé mohou zůstat.
Měli se nás zeptat, než sem přišli. Mohli jsme jim říct, aby se neobtěžovali.
- Vlajka. - Vlajka, ano.
- Ta stará. - Ano.
- Prozatím. - Ano.
Večer jste jako vždy zván,
abyste s námi povečeřel.
Se svou chotí.
Bude mi ctí, princi.
Ale mé paní není dobře.
Přes noc nemůže dokonce ani větrat.
Každý rok mi odpovídáte úplně stejně.
Pochybuju, zda vaše paní existuje.
Samozřejmě že ano, princi.
S vaším svolením bych mohl přijít se svou dcerou.
- S Angelicou? - Ano.
Je to dítě.
Je jí 18 let.
Nechápu to stejně jako vy, princi.
Denně si říkám: „Jsi moje dcera?“
Vezměte ji.
Zvykem je formální oděv, ale tady na tom úplně nelpíme.
Mám ho, princi!
Princezno, donno Concetto.
Panečku. Ti ale vyrostli.
- Starosto. - Báječné.
Jak báječné. Jen račte dál.
- Vítejte. - Princi.
To stačí! Jděte domů!
Mistře, přestaňte! Dost!
- Večer nás bude deset. - Výborně.
Ta cesta je každý rok delší.
Snad se stihneme upravit.
Zpomal.
- To není fér! Počkej na mě! - Tak dělej.
Ano?
- Otče. - Concetto.
Musím s vámi mluvit.
Posaďte se.
Ten obvaz je špinavý.
Potřebuji čistý.
Ano, done Tancredi.
Přineste mi hedvábnou šerpu, cokoliv.
Hned to bude.
Mé instinkty bojují proti všemu, co znám.
Concetto, tělo nad duší zvítězit nesmí.
Je to hřích.
Otec je tedy hříšník, že?
A vy také.
Dovolujete mu lhát, a tím pádem žít v hříchu.
To ne, Concetto.
Duše vašeho otce je jedna věc.
Vaše duše je něco jiného.
Povězte mi,
to nutkání,
které máte…
Není to jen…
Jak jen to říct?
…tělesná touha?
Ne.
Ne, je to…
Je to nejsilnější
a nejklidnější cit, jaký jsem kdy poznala.
A tento chlapec…
Kdo je to?
Jeho jméno.
Můžete mi ho říct?
Řekněte to Fabriziovi.
Ne, princezno.
- Jako matka musíte… - Musíte!
Ode mě to vyzní vypočítavě.
A nebude tomu tak?
Odpusťte, princezno.
Jděte.
Kdo je to?
- Promiňte, Excelence. - O co jde?
Chce s vámi mluvit otec Pirrone.
Teď? Nemůže počkat?
Pusť ho dovnitř.
Ale otče, jen se neupejpejte.
Během několika let v semináři
jste jich určitě několik viděl.
Podejte mi tu osušku.
Tuhle.
- Co to děláte? - Promiňte, Excelence.
Takže…
Do toho.
Ven s tím.
Vyzpovídejte se. Co se děje?
Vaše Excelence, jde o Concettu.
Co s ní?
Svěřila se mi ve věci svého srdce…
která ji hluboce trápí.
Trápí ji láska, Excelence.
Je zamilovaná?
A do koho? No?
Snad ne do toho snoba Bombella.
Ne, Excelence.
Do něho ne.
Tak do koho?
Co to proboha říkáte?
Dívky mu padají do náručí jaké zralé hrušky ze stromů.
Concetta chce být další z těch zoufalých dívek.
Nenapadlo tě, že to může být vzájemné?
Že ji miluje stejně vroucně jako ona jeho?
A že by se díky ní mohl změnit
a zapomenout na jiné?
Ty už o tom víš.
Mám oči, Fabrizio.
A nečistou mysl.
Já ti nevím…
Už takhle mu platím všechno.
Vysává mi účet, a teď mu musím dát věno za Concettu.
Nemysli na náklady, Fabrizio.
Mysli na zisk.
Jsou naší chloubou.
Společně nás mohou provést tímto zatím neznámým státem.
Princ a princezna se Saliny.
Tví dědicové.
Rozdělila by vás až tvá smrt.
A útěchou ti bude, že ti budou po boku.
Měl bys jistotu, že navždy budeš v jejich srdcích.
I v těch jejich dětí.
Z pomyšlení na Concettinu svatbu
se najednou cítím sešlý.
No…
Na starostu Sedaru tu čekáme,
s jeho dcerou Angelicou se do řeči dáme.
Jeho kolínskou pak všichni nadýcháme,
Angelico, panebože…
Bude se muset umýt.
To od tebe není moc milé.
Božínku, přišla svatá Concetta.
Caterino.
- Dobrý večer, rodino. - Tancredi!
- Dobrý večer. - Otče.
Dobrý večer. Myslel jsem, že jsi starosta.
Cítili bychom jeho kolínskou.
Dost!
Dobrý večer, Tancredi.
Dobrý večer, Concetto.
Pojď se mnou.
Dlužím ti omluvu.
Úplně mě to sžírá zaživa.
Co jsem ti řekl onehdy…
Byla to chyba.
Ne. Jsem ráda, že jsi to udělal.
Concetto, trochu jsem pil.
Útěk by byla chyba.
Bláznovství.
Mluvila jsem o tom s Pirronem.
- O nás? - Ano.
Concetto, ten člověk toho vyzradí víc než Francesco.
- Proto jsem mu to řekla. - Co přesně?
Že tě miluji.
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Mami, moc ti to sluší.
- Děkuji. - Jako vždy.
Ano, sluší jí to vždy.
Složili jsme novou píseň.
- Jo? - O starostovi.
- Chcete ji slyšet? - Pirronemu se líbila.
Don Calogero Sedara
a signorina Angelica Sedara.
Princezno.
Done Calogero.
- Done Fabrizio. - Vítejte.
Angelico?
Angelico!
Angelico.
Už je to dávno. Pojď dál, jsi tu vítána.
Byla v Paříži, donno Concetto.
Naučila se francouzsky.
Tak si ji nepamatuju.
Princi.
Je nádherná.
To tedy ano.
PODLE ROMÁNU GEPARD GIUSEPPEHO TOMASIHO DI LAMPEDUSY
Překlad titulků: Tomáš Pikl