LEOPARDEN
JUNI 1860
EFTER TO MÅNEDERS KAMPE, EROBRER GARIBALDIS STYRKER SICILIEN.
ØEN ER PÅ NIPPET TIL AT BLIVE EN DEL AF DET NYE KONGERIGE ITALIEN.
Undskyld mig.
Det er kun et par uger siden, De fik mænd skudt for at bære de farver.
Ja. De ved, hvad man siger, fyrste.
"Et stærkt træ bøjer sig med vinden."
Vi må imødekomme de nye herskere.
Hvad er det, jeg hører om tilladelser?
Rejsetilladelser.
Sommeren er her, men alle byens udgange er spærret.
Jeg skal med familien til Donnafugata, men det kræver et pas, en tilladelse.
Naturligvis. Donnafugatas charmerende palads!
De krystalklare bække, bjergluften.
Langt væk fra den infernale varme i denne besatte by.
Det er ikke noget ud over det sædvanlige.
Det har vi gjort i århundreder.
Men De skal have min tilladelse.
Nej!
Deres underskrift.
Nu er det sådan, at jeg ikke længere kan tillade eller nægte noget.
Hvem har så den magt?
Kan du se manden med det røde skæg til hest?
Det har han.
Hurra!
Der er Tancredi!
Tancredi!
-Tancredi! -Vi er her!
Tancredi!
For Italien!
Tassoni, Cavriaghi! Kom her!
Min onkel, fyrsten af Salina, Leoparden. Og min tante Stella, fyrstinden.
-Fyrste. -Fyrstinde.
De troede, vi ikke talte italiensk her.
Hvilket sprog tror de, vi taler på Sicilien?
-Arabisk! -Er der kun 1.000 af jer?
Der var, nu er der flere.
-Hvad er der sket med dit øje? -"Kaptajn" Tancredi, tante.
Intet, der forhindrer mig i at marchere.
Kom væk!
-Hvor er hun? -Concetta!
Kom væk!
-Concetta, er du okay? -Ja.
Hvad er der sket med dit øje?
Du skal ikke bekymre dig om mig. Lov mig det.
Hvem er de mænd?
De er fanger.
Fanger sidder normalt i fængsel.
General Garibaldis hær befriede dem.
-Lad os få min familie væk. -Ja.
Kom af sted!
-Vi må af sted. -Kom så!
Chiara, Caterina! Francesco!
-Caterina? Chiara? -Kom så!
Concetta?
Må jeg have lov?
Ja.
Vi ses senere.
Kommer du ikke med os?
Jeg skal noget med Tancredi.
Hvad, Fabrizio?
Pirrone, kom med mig. Som garanti.
Farvel, Tancredi.
-Kom og besøg os snart, fætter. -Ja.
Kom så!
Det skal fejres.
Flyt jer!
Hvis vi havde mødt en hær af soldater som fyrsten,
-ville vi være døde. -Sandt.
Kom, lille præst. Jeg vil tilstå mine synder!
Bombello er kommandør for de fremrykkende styrker.
En tilladelse skal underskrives af ham.
Hvor kommer obersten fra?
Han er fra Milano.
Jeg vil prøve at gøre mig forståelig. Jeg spørger på arabisk, om nødvendigt.
Det er ikke nok.
-Gå væk! -Hvor uforskammet!
Jeg vil overbevise ham. Alle har en pris.
Ja, onkel, men ingen her blev betalt for at kæmpe.
-Hvad laver I? Stop så! -Kom tilbage!
De er her, fordi de tror på det.
Det er bare en kappe. Du har mange.
Åbn porten!
Luk os ind!
Oberst Bombello.
Min onkel, Leoparden, fyrsten af Salina.
Jeg hører, De er greve.
Skal jeg kalde Dem ved Deres titel?
Cavriaghi er også greve, selvom hans manerer ikke afspejler det.
Det er løjtnant Tassoni også.
Jeg vil helst ikke forvirre vores kommandokæde.
Der er stadig krig.
Jeg foretrækker at kalde det "en besættelse".
Jeg vil gå lige til sagen. Min familie flytter til vores ejendom…
-Fyrste… -I Donnafugata.
I tager ingen steder.
Landbefolkningen gør stadig oprør.
Det er det samme her i Palermo.
Tilbage til sagen.
Hvis De frygter for vores sikkerhed,
skal jeg gerne lette Dem for ansvaret.
Det er De desværre ikke berettiget til.
Det er min ø.
Og det er min by.
Ja, tag mig! Du er så flot, fyrste!
"Jesu hjerte, kilde til trøst.
Jesu hjerte, offer for vores synder."
Intet nyt?
Her stiller kvinderne stadig krukker med basilikum i vinduerne.
Som de altid har gjort.
Og gør utvivlsomt gode forretninger med invasionsstyrken.
Føler Leoparden sig invaderet?
Vil han vise sine kløer?
Hvis Bombello ikke giver mig tilladelse til at tage til Donnafugata,
så vil jeg gøre det.
Er det så ulideligt her med mig?
Nu er det nok.
Vågn op, fader!
Jeg håber ikke, du er blevet røvet eller overfaldet.
Hold op med at stirre sådan på mig.
Jeg er en svag mand.
Men jeg er en energisk og lidenskabelig mand.
Hvordan kan jeg være tilfreds med en kvinde,
som efter hver omfavnelse skal recitere Ave Maria?
Vi har fået fem børn!
Og hun har aldrig tilladt mig at se hendes navle.
Vil du i det mindste tage skrifte?
Ja, godt.
Som du vil.
Det er din sjæl.
Men hold op med at involvere mig i dine anliggender.
Her tager jeg hjem uden min kappe.
Man må spørge sig selv, om det var det værd.
Erobrede vi dem ikke?
Her rider vi gennem en ovn for at bøje os for en Bourbon-fyrste.
-En fyrste er en fyrste, Tassoni. Ja.
Vi er italienere nu.
Kom så, grødhoveder!
Så meget skønhed, Tancredi.
Jeg sagde det jo, Cavriaghi.
Don Tancredi.
Vil din oberst angribe os med den tandstikker?
Godmorgen, hr. Russo!
Jeg kan se, det er varmt i dag.
Og det bliver varmere.
Drenge, tag hestene!
Deres Excellence, vi er beærede over at være Deres gæster.
Der er ingen grund til pomp og pragt.
-Det er min hustru. -Fyrstinde.
Her, Mario.
Her kommer hun. Concetta, den mest punktlige af mine døtre.
Tancredi!
Besind dig.
I er meget velkomne.
Hvor venligt, Donna Concetta.
Værsgo.
-Tancredi. -Concetta.
Obersten sendte en invitation til vores bal,
som blev afvist. Han er meget vred.
Er der bal?
Sagde din far ikke det? Hvad laver han hele dagen?
Han er anspændt. Det er snart juli, og han er her stadig.
Det er du også, Concetta.
Skal du ikke i klosteret?
Ikke mens anarkisterne er i byen.
Gør din pligt dårligt og sørg for, at de fortsætter.
Jeg vil forsøge.
Vi havde en lille buffet. Ikke noget særligt.
Tag for jer.
-Noget at drikke? -Wienerbrød?
Selvfølgelig.
Bare rolig. Jeg overtaler onkel.
Fyrste, havde jeg hørt, der var vidundere her, men…
Kan De lide det?
Tuğçe er her.
Vil De se nærmere?
Kom. Vi hjælper Dem.
Ryd det lille bord og stil det der.
Mario, stil stolen der, som en lille taburet,
så obersten kan klatre op.
Værsgo.
Det er Janus.
Den første af guderne.
Passagens gud.
Fra krig til fred.
Fra det ene liv til det andet.
Når man lever med noget lige for næsen af én,
bemærker man det knap nok.
Paladset er fyldt med fresker.
Det er alle vores huse.
Kalkmalerierne i Donnafugata er særlig kendte.
Hvordan kommer jeg til Donnafugata?
Jeg skal bruge en tilladelse.
Cognac?
Fyrste, jeg må sige,
at trods den brændende hede har øen mange vidundere.
Jeg vil gerne tale om Deres afslag.
Det bedrøvede os.
Og Generalen.
Bemærker den store Garibaldi,
hvilke fester min familie vælger at deltage i?
Ja, når en familie som Deres vælger ikke at deltage.
Vi kan godt lide baller, ikke, Tancredi?
Men at kalde det "Befrielsesballet"
gør det svært for os at acceptere invitationen.
Mange af øens andre store familier kommer.
Vi sicilianere
elsker en uoprigtig velkomst.
Vær ikke sådan! Jeg laver sjov!
De må ikke tage os for alvorligt. Husk det.
Jeg er ny her.
Vi gør sådan her.
Min familie og jeg kommer til Deres Befrielsesbal.
Til gengæld underskriver De vores tilladelse til Donnafugata.
Fyrste, er Deres venskab ikke oprigtigt?
Totalt oprigtigt.
Men ser De, på denne ø
udveksler venner gerne tjenester.
Nej, det ville danne præcedens.
Anmodningen er en fornærmelse.
Du gode gud!
Jeg tilbyder mit venskab, og De tager det som en fornærmelse.
Kaptajn Tancredi, sig til vores mænd, at korprøven er slut.
-Ja, oberst. -Undskyld mig.
-Tante. -Tancredi.
-Vi ses, onkel. -Vi ses snart, søn.
Farvel, Tancredi.
Concetta.
Donna Concetta.
Det var en fornøjelse at tilbringe denne korte tid i Deres hjem.
De er hjertelig velkommen her.
Fyrstinde.
Oberst, trods Deres teutoniske stivhed er De et godt menneske.
Kom tilbage, når du vil.
Fyrste!
Nå?
Send bud efter Balsamo og hans skrædder.
-Hun vil have de samme kjoler som mig. -Det nytter ikke at skændes.
-Jeg er den bedst klædte. -Den er smuk.
Den klæder dig, Concetta.
Hvad synes du, Concetta?
Farven er fin nok.
Synes du ikke, den er lidt… piget?
Balsamo, klæd hende som en ung dame, ikke en lille pige!
Naturligvis, fyrste.
Tag den væk.
-Caterina, din tur. -Ja.
-Nej, det er min tur! -Chiara!
Chiara, pas på.
Altid det samme!
De behandler os, som om vi er umoderne,
og vi skal smigre dem.
Paolo, jeg har været til hundredvis af baller
holdt af folk, jeg ikke kunne lide.
Det er en måde at bevare freden på.
Du vil bøje dig for dem.
Hvad?
Du vil bøje dig for dem.
Nej, de skal bøje sig for mig.
-Igen søde sager før du er blevet målt. -Det afgør jeg!
Hvad, hvis Rødskjorterne vil prostituere din datter?
Du så, hvordan obersten kiggede på Concetta.
-Jeg ved, du så det. -Det er nok!
-Ti stille! -Ligesom dig, fader?
Altid stille, selv når fyrsten besøger sin luder!
Undskyld, mor.
Undskyld, alle sammen.
Genoptag arbejdet, Balsamo.
Undskyld, Caterina.
Fyrste!
Jeg troede, De afslog invitationen. Klogt af Dem at komme.
Godaften, guvernør.
Russo.
Fortæl mig, at mandens malkning er begyndt.
Langsomt og stringent.
Godt.
Onkel, obersten er begejstret for, I er her.
Onkel, hvorfor danser ingen?
At tage imod invitationen er én ting, at have det sjovt er noget andet.
Cesco, dans med Concetta.
Gør, som jeg siger.
Find to partnere til dine fætre.
-Ja, onkel. -Juniorofficerer!
Han har stirret på dig, siden vi kom.
Tassoni, Cavriaghi. Kom med.
Skal vi danse?
Chiara, Caterina…
Ja, far.
Drik, søn. Drik.
Tancredi, Concetta. Vil du danse?
Ville det være ulydigt at bede ham holde op med at stirre på mig?
Hvor mange gange har vi danset sammen?
En gang. Nu.
Nej, umuligt.
Jo, det ville jeg huske.
Hvis du gør, hvad jeg tror, du gør,
så langede du ud mod Paolo, fordi han gennemskuede dig.
Langede jeg ud?
Det var dig, der slog ham. hvis jeg ikke tager fejl.
Se på ham. Han ville spise medaljerne på brystet
for at røre hendes hånd.
Min far har en kvinde i byen.
-Du virker ikke overrasket. -Nej, Concetta.
Jeg er overrasket over, du ved det.
Alle ved det. Men ingen har noget imod det.
Han er Leoparden. Han bestemmer, hvordan verden fungerer.
Skal vi bare følge trop?
Ja, noget i den stil.
Jeg kan ikke klandre Bombello for at stirre på dig.
Jeg henter to glas champagne.
-Fyrste. -Vidunderlig aften!
Perfekt resultat, oberst.
De og Deres familie beærer os.
Jeg tænkte på…
Vil De give mig æren at danse med Deres datter, Concetta?
Ja, naturligvis!
Men sig mig en ting.
Er De stadig fast besluttet på at nægte mig denne venskabsgestus?
Kom nu, oberst. Sikket postyr!
Alt det for en underskrift?
Betød det ja?
Concetta.
Concetta?
Vil du danse med vores nye ven?
Selvfølgelig.
Godt. God fornøjelse.
Må jeg få lov?
Gå væk!
Tilbage!
Hvem bestemmer her?
Det gør jeg.
Den er underskrevet af oberst Bombello.
Værsgo. Bare fortsæt.
Gør plads!
Oberst Bombello
vil gerne skrive til dig, når han kommer til Milano.
Giver du ham lov?
Måske skulle jeg fortælle ham, du skal tilbage til klosteret.
Men han er en greve.
Han er en god fangst.
Ja.
Men jeg skal jo tilbage til klosteret.
Hvad? Var det en bebrejdelse, unge dame?
Hvis det var, tvinger du mig så til at blive i Palermo i sommer,
som du gjorde med Paolo?
Angående Paolo…
Han skal blive der og beskytte vores hus.
Han er glad og planlægger en kontrarevolution.
Måske kan vi bede ham om at planlægge et mord på Bombello.
Hvad med det?
Jeg tror, han ville kvaje sig og blive fanget.
Ja, det er helt sikkert!
Concetta.
Kom og sæt dig her.
Noget at drikke?
Nej tak.
Hvad er der sket med dit øje?
Jeg husker, du lovede ikke at bekymre dig.
Du tager fejl. Du bad mig om det,
men jeg lovede det aldrig.
Jeg må tilbage.
Bombello gav mig lov til at eskortere jer til Donnafugata,
men så må jeg tilbage til min enhed.
Tænker du på, hvordan det ville være,
hvis vi ikke var født her…
eller på dette tidspunkt?
Eller hvis vi slet ikke var blevet født? Absurd. Gør du det?
Er du filosof nu…
Concetta, hør på mig. Tag ikke tilbage til klostret.
Lad os stikke af, bare os to.
Vi kunne tage to heste, en båd, tage hvor som helst hen,
være hvem vi vil være sammen.
Tænk bare, hvor skønt!
Kan du forestille dig det?
Jeg kan tale med min far.
-Han ville få mig skudt. -Han er ikke så slem, som man tror.
Lad være med det.
Vi kan ikke stikke af, Tancredi.
De er her.
Vores herre, fyrsten, er her!
Vågn op! Kom ned!
Fyrsten er kommet!
Borgmester!
Borgmester Sedara, fyrsten er her!
Vores herre, fyrsten, er kommet! Han er kommet! Omsider!
-…og bære den ene. -Han er her!
Vores herre, fyrsten, er kommet!
-Hej! -Ja?
-Kom her. Du dér. -Ja.
-Væk kapelmesteren. -Hvad skal jeg gøre?
-Giv mig skærfet. -Hvilket?
Det røde.
De kommer! Flyt jer!
De kommer!
Af vejen!
Maestro, spil!
Her er de.
Fyrste!
Fyrste, volden og varmen er nu bag jer.
I bliver ikke chikaneret her.
Der er ingen politiske banditter her, kun de traditionelle.
Hr. Russo og hans mænd kan afskediges.
Russo, hvad synes De? De kan gå nu.
Fyrste!
Borgmester, De har ikke hejst flag.
Hverken det gamle eller det nye.
Nej, fyrste. Jeg mente, det var bedre at vente.
Alle byer, inklusive vores,
skal stemme om, hvorvidt vi ønsker
at forenes med fastlandet.
Med Italien.
Vi, de erobrede,
bliver bedt om at tilkendegive,
om vi ønsker vores erobrere bliver eller forsvinder.
De skulle have spurgt os, før de kom.
Vi kunne have sagt, de ikke skulle komme.
-Flaget. -Flaget, ja.
-Det gamle. -Ja.
-Indtil videre. -Ja.
I aften, som det er skik og brug,
er De inviteret til at spise med os.
Med Deres hustru.
Det ville være en ære, fyrste.
Men min hustru er syg.
Vi kan ikke engang åbne skodderne om aftenen.
Hvert år giver du mig præcis det samme svar.
Jeg tvivler på, at din hustru findes.
Selvfølgelig gør hun det, fyrste!
Med Deres tilladelse kunne jeg tage min datter med.
-Angelica? -Ja.
Hun er et barn.
Hun er 18 år.
Jeg er lige så forbløffet som Dem, fyrste.
Hver dag ser jeg på hende: "Er du min datter?"
Tag hende med.
Festdragt hører sig til, men vi holder ikke på formerne her.
Jeg har en, fyrste!
Fyrstinde. Donna Concetta.
Hvor er de alle sammen vokset!
-Borgmester. -Hvor vidunderligt!
Hvor vidunderligt! Denne vej.
-Velkommen. -Fyrste.
Nu er det nok! Gå hjem!
Maestro! Nu er det nok! Stop!
-Vi bliver ti i aften. -Udmærket.
Rejsen føles længere hvert år.
Jeg håber, vi får tid til at friske op.
Tag det roligt!
-Det er tarveligt! Vent på mig! -Kom nu!
Ja?
-Fader. -Concetta.
Jeg må tale med dig.
Sid ned.
Bandagen er beskidt.
Jeg må have en ren.
Ja, Don Tancredi.
Giv mig et silkeskærf.
Naturligvis.
Mit instinkt kæmper imod alt, jeg har lært.
Concetta, kroppen
må ikke sejre over sjælen.
Det er en synd.
Så er min far en synder, ikke?
Og det er du også,
for du lader ham lyve og fortsætte med at synde.
Nej, Concetta.
Din fars sjæl er én ting.
Din sjæl er en helt anden.
Sig mig,
denne følelse, som du har,
er det ikke bare, hvordan skal jeg sige det,
fysisk lyst?
Nej.
Nej, det er…
Det er den største følelse
og den største følelse af ro, jeg har følt.
Denne dreng…
Hvem er han?
Hans navn.
Kan du fortælle mig det?
Sig det til Don Fabrizio.
Nej, fyrstinde.
-Jeg ved, en mor… -Det skal du!
Kommer det fra mig, tror han, jeg planlægger noget.
Er det ikke tilfældet?
Tilgiv mig, fyrstinde.
Gå.
Hvem er det?
-Undskyld, Deres Excellence. -Hvad er der?
Fader Pirrone beder om at se Dem.
Lige nu? Kan han ikke vente?
Luk ham ind.
Vær ikke sådan. Du behøver ikke rødme.
I alle dine seminarår
må du have set et par stykker.
Giv mig det store håndklæde.
Det der.
-Hvad laver du? -Undskyld, Deres Excellence.
Godt så…
Kom nu.
Spyt ud.
Tilstå. Hvad foregår der?
Deres Excellence, det handler om Concetta.
Hvad med Concetta?
Hun betroede sig til mig om en sag…
en sag, der piner hende dybt.
Kærlighed piner hende, Deres Excellence.
Er Concetta forelsket?
Hvem er hun forelsket i? Hvem?
Ikke den arrogante Bombello?
Nej, Deres Excellence.
Ikke ham
Hvem er det så?
Hvad er det, du siger?
Piger falder for Tancredi som modne pærer fra et træ.
Concetta vil støde til de håbløse piger.
Er det aldrig faldet dig ind, at han elsker hende?
Med samme intensitet, som hun føler for ham?
Og takket være denne kærlighed kan han forandre sig og glemme de andre.
Du vidste det allerede!
Jeg har øjne, Fabrizio.
Og et urent sind!
Jeg ved ikke…
Jeg betaler alt for den dreng. Han tømmer min bankkonto,
og nu skal jeg give ham en medgift.
Tænk ikke på omkostningerne.
Tænk på fortjenesten.
De er de bedste, vi har.
Og sammen kunne de være vores livs fanebærere
i denne nye stat, vi ikke kender endnu.
Fyrsten og fyrstinden af Salina.
Dine arvinger.
Du ville ikke miste dem før den dag, du dør.
Du ville finde trøst ved at have dem ved din side,
og du ville være sikker på altid at blive husket i deres hjerter
og af deres smukke børn.
Tanken om, at Concetta skal giftes
får mig til at føle mig affældig.
Nå, men…
På Sedara, borgmesteren, vi venter
Hos os sidder hans datter Angelica
Hans cologne vil fylde luften
Åh gud, Angelica!
Hun trænger til at blive vasket.
Det var ikke pænt sagt.
Åh, Jesus. Her kommer sankt Concetta.
Caterina!
-Godaften, kusiner! -Tancredi.
-Godaften. -Fader.
Godaften. Jeg troede, du var borgmesteren.
Vi ville have lugtet hans cologne!
Nu er nok!
Godaften, Tancredi.
Godaften, Concetta.
Kom med mig.
Undskyld.
Det har virkelig naget mig.
Det, jeg sagde forleden…
Jeg skulle ikke have sagt det.
Nej. Jeg er glad for det.
Concetta, jeg havde drukket.
Tanken om at stikke af var forkert. Det var vanvid.
Jeg talte med fader Pirrone om det.
-Om os? -Ja.
Han er værre til at holde på hemmeligheder end Francesco!
-Det var derfor, jeg fortalte ham det. -Hvad sagde du til ham?
At jeg elsker dig.
-Godaften. -Godaften.
Mor, du ser smuk ud i aften.
-Tak. -Hun er altid smuk.
Ja, hun er altid smuk.
Vi har skrevet en sang.
Om borgmester Sedara.
-Vil du høre den? -Pirrone kunne lide den.
Don Calogero Sedara
og frøken Angelica Sedara.
Fyrstinde.
Don Calogero.
-Don Fabrizio. -Velkommen.
Angelica?
Angelica!
Det er så længe siden! Kom ind.
Hun har været i Paris, Donna Concetta.
Hun har lært fransk.
Jeg husker hende ikke sådan.
Fyrste!
Hun er smuk.
Det er hun virkelig.
BASERET PÅ BOGEN "LEOPARDEN"
Tekster af: Jakob Jensen