GEPARD
LIPANJ 1860. GODINE
NAKON DVOMJESEČNIH BORBI GARIBALDI S PRISTAŠAMA OSVAJA SICILIJU.
OTOK JE NA KORAK DO PRIKLJUČENJA NOVOJ KRALJEVINI ITALIJI.
Oprostite, gospođo.
Do prije nekoliko tjedana
strijeljali ste sve koji su nosili ove boje.
Istina. Prinče, znate kako se kaže.
„Čvrsto se drvo povija na vjetru.”
Moramo ugostiti nove vladare.
Što to čujem o propusnicama?
Za putovanja.
Ljeto je pred vratima, ali svi su izlazi iz grada blokirani.
Moram odvesti obitelj u Donnafugatu,
ali treba mi dopuštenje. Ta propusnica.
Naravno, prekrasna palača u Donnafugati!
Bistri potoci i planinski zrak.
Daleko od paklene vrućine u okupiranom gradu.
Nije to ništa novo. Radimo tako već stoljećima.
A sad vam treba moje dopuštenje.
Ne!
Samo vaš potpis.
Rekao bih…
da više ništa ne mogu odobriti ili zabraniti.
Tko onda može?
Vidite onog čovjeka crvene brade na konju?
On može.
Živio!
Eno Tancredija!
Tancredi!
-Tancredi! -Gore smo!
Tancredi!
Za Italiju!
Tassoni, Cavriaghi! Dođite!
Ovo je moj ujak. Gepard, princ Saline. I ujna Stella, princeza.
-Prinče. -Princezo.
Mislili su da ovdje ne govorimo talijanski.
Što su mislili, kojim jezikom govorimo?
-Arapskim! -Doista vas je samo tisuću?
Bilo nas je. Sad je više.
Tancredi, što ti je s okom?
Kapetan Tancredi, ujno.
Nije ništa. Neće me spriječiti da sudjelujem.
Pokret!
-Gdje je? -Concetta!
Makni se!
-Concetta, jesi li dobro? -Da.
Što ti je s okom, Tancredi?
Ne brini se za mene. Obećaj da nećeš.
Tko su ti ljudi?
Zatvorenici.
Zatvorenici su obično u zatvoru.
Oslobodila ih je Garibaldijeva vojska.
-Odvedimo moju obitelj odavde. -Da.
Idemo!
-Moramo ići. -Ulazite!
-Chiara, Caterina! Francesco! -Dođi nam!
-Caterina? Chiara? -Ulazite!
Concetta?
Dopuštate li?
Naravno.
Vidimo se poslije.
Zašto? Ne ideš s nama?
-Moram nešto obaviti s Tancredijem. -Što, Fabrizio?
Pirrone, dođite sa mnom.
Kao jamstvo.
Doviđenja, Tancredi.
-Posjeti nas, rođače. -Naravno.
Idemo.
Proslavimo!
Mičite mi se s puta!
-Da smo se ovako borili, bili bismo mrtvi. -Istina.
Dođi gore, svećeniče! Moram se ispovjediti!
Bombello je zapovjednik jurišnika. On ti mora potpisati propusnicu.
Odakle je taj pukovnik?
Iz Milana.
Pokušat ću mu objasniti. I na arapskom ako treba.
To neće biti dovoljno.
-Maknite se! -Kakva drskost!
Uvjerit ću ga. Svi imaju svoju cijenu.
Da, ali ovo nisu plaćenici.
-Što radite? Prestanite! -Vratite se!
Bore se iz uvjerenja.
To je samo ogrtač, oče. Imate ih još.
Otvorite vrata!
Pustite nas unutra!
Pukovniče Bombello.
Ovo je moj ujak. Gepard, princ Saline.
Čujem da ste grof. Želite da vas oslovljavam titulom?
I poručnik Cavriaghi je grof, no zbog njegovih manira to zaboravimo.
Kao i poručnik Tassoni.
Ne želim da dođe do zabune u zapovjednom lancu.
Još smo u ratu.
Radije to zovem „okupacijom”.
Prijeći ću na stvar.
Želio bih s obitelji otići na naš posjed…
-Prinče… -U Donnafugatu.
Ne možete nikamo.
Izvan grada još je nesigurno.
Ni u Palermu nije ništa bolje.
Vratimo se na stvar.
Ako se bojite za našu sigurnost,
pismeno ću vas osloboditi odgovornosti.
Bojim se da nemate takve ovlasti.
-Ovo je moj otok. -A ovo je moj grad.
Da, uzmi me! Tako si zgodan, prinče!
„Srce Isusovo, izvore sve utjehe.
Srce Isusovo, žrtvo za grijehe.”
Nema ništa novo?
Ovdje žene još stavljaju bosiljak na prozore.
Kao i uvijek.
I sigurno dobro surađuju s okupatorom.
Gepard se osjeća okupirano?
Izvući će kandže?
Ako mi Bombello ne da propusnicu za Donnafugatu,
bogami i hoću.
Nije ti lijepo ovdje sa mnom?
Dosta.
Probudite se, oče!
Nadam se da vas nisu opljačkali ili napali.
Prestanite me tako gledati.
Očito sam slab.
No energičan sam i strastven.
Kako da budem zadovoljan sa ženom
koja nakon svakog dodira moli Zdravo, Marijo?
Imamo petero djece!
Nikad mi nije pokazala ni pupak!
Ispovjedit ćete se?
Dobro. Radite što želite.
Radi se o vašoj duši.
No nemojte me više miješati u svoje ljubavne afere.
Evo, vraćam se kući bez ogrtača.
Moraš se pitati je li se isplatilo.
Nismo li ih pokorili?
A sad se po ovoj žezi moramo ići pokloniti princu Burbonaca.
-Princ je princ, Tassoni. -Da.
Uostalom, sad smo svi Talijani.
Hajde, lijenčine!
Prekrasno je, Tancredi.
Rekao sam ti.
Don Tancredi.
Vaš će nas pukovnik napasti tom čačkalicom?
Dobar dan, g. Russo!
Vidim da je jako vruće.
Bit će još gore.
Dečki, dođite po konje!
Ekscelencijo, počašćeni smo što ste nas ugostili.
Nema potrebe za formalnostima.
-Moja žena. -Princezo.
Evo, Mario.
Evo je. Concetta, najtočnija od mojih kćeri.
Tancredi!
Kontroliraj se.
Dobro došli.
Vrlo ste ljubazni, donna Concetta.
Izvolite.
-Tancredi. -Bok, Concetta.
Pukovnik je poslao pozivnicu za naš bal, ali odbijen je. Jako se uzrujao.
-Bal? -Otac ti nije rekao? Što radi čitav dan?
Nervozan je. Skoro je srpanj, a još je ovdje.
Kao i ti, Concetta.
Zar ne ideš u samostan?
Ne dok su anarhisti u gradu.
Potrudi se da ne obaviš svoju dužnost da ostanu što duže.
Dat ću sve od sebe.
Pripremili smo malu zakusku. Ništa posebno.
Izvolite.
-Želite li nešto popiti? -Kolačić?
Da, hvala.
Bez brige. Nagovorit ću ujaka.
Prinče, čuo sam da imate čudesnih umjetnina, ali…
Sviđa vam se?
Da, vrlo.
Želite li bolje pogledati?
Hajde. Pomoći ćemo vam.
Raščistite ovaj stolić i stavite ga onamo.
Mario, stavi onamo stolicu da se pukovnik može popeti.
Izvolite.
To je Jan.
Prvi među bogovima.
Posvećeni su mu svi prolazi.
Od rata do mira. Od jednog života do drugog.
Kad ti je nešto stalno pred očima, s vremenom to prestaneš primjećivati.
Palača je puna freski.
Kao i sve naše kuće.
Najljepše su freske u našoj kući u Donnafugati.
Kako da dođem onamo?
Treba vam propusnica.
Vinjak?
Prinče, moram to reći,
ovaj je otok pun čuda unatoč groznoj vrućini.
No želio bih znati zašto ste odbili naš poziv.
Moram priznati da nas je to rastužilo. Kao i generala.
Veliki Garibaldi vodi računa o tome na koje ćemo se zabave odazvati?
Naravno, ako ga odbije obitelj poput vaše.
Volimo balove. Zar ne, Tancredi?
No nazvali ste ga „Balom oslobođenja”,
pa nam je vrlo teško prihvatiti poziv.
Doći će mnoge istaknute otočne obitelji.
Mi Sicilijanci volimo neiskrenu dobrodošlicu.
Nemojte tako! Šalim se!
Nemojte nas shvaćati tako ozbiljno.
Nov sam ovdje.
Ovako ćemo.
Doći ću s obitelji na vaš Bal oslobođenja.
No dat ćete nam propusnice da odemo u Donnafugatu.
Prinče, zar vaše prijateljstvo nije iskreno?
Potpuno je iskreno.
No ovdje prijateljstvo podrazumijeva i užitak uzvraćanja usluga.
Ne, ovo je presedan.
Vaš me zahtjev vrijeđa.
Zaboga!
Ponudim vam prijateljstvo, a vi to shvatite kao uvredu.
Kapetane Tancredi, recite ljudima da je proba zbora završila.
-Razumijem. -Ispričavam se.
-Ujno. -Tancredi.
-Vidimo se, ujače. -Vidimo se, sinko.
Doviđenja, Tancredi.
Concetta.
Donna Concetta.
Bilo mi je zadovoljstvo provesti malo vremena u vašem domu.
Uvijek ste dobrodošli.
Princezo.
Pukovniče, iako ste strašno kruti,
dobar ste čovjek. Dođite kad god poželite.
Prinče.
Onda?
Pozovi Balsama i krojače.
-Uvijek mi naruči iste haljine. -Svađom nećeš ništa postići.
-Bit ću najbolje odjeven. -Prekrasna je.
Odlično ti pristaje, Concetta.
Što misliš, Concetta?
Sviđa mi se boja.
Nije li pomalo neozbiljna?
Balsamo,
odjeni je poput mlade dame, ne poput djevojčice!
Naravno, prinče.
Odnesi je.
-Caterina, sad ti. -Da.
-Ne, ja sam na redu! -Chiara!
Chiara, polako!
Uvijek isto!
Ponašaju se kao da smo već zastarjeli
i trebali bismo im laskati.
Paolo, bio sam na stotinama balova kod ljudi koje ne volim.
Tako se održava mir.
Naklonit ćeš im se.
Što?
Naklonit ćete im se.
Ne, oni će se nakloniti meni.
Dosta slatkiša kad te izmjere.
Jest ću koliko hoću!
Što ako vam kćer odluče pretvoriti u prostitutku?
Vidjeli ste kako je gledao Concettu.
-Znam da jeste. -Dosta!
-Tiho! -Kao i vi, oče?
Uvijek šutite. Čak i kad princ odlazi svojoj kurvi!
Oprostite, majko.
Ispričavam se svima.
Na posao, Balsamo.
Oprosti, Caterina.
Prinče!
Mislio sam da ste odbili poziv.
Mudar potez.
Dobra večer, guverneru.
Russo.
Nadam se da si ga već počeo musti.
Itekako.
Dobro.
Ujače, pukovnik je presretan što ste došli.
Ujače, zašto nitko ne pleše?
Jedno je prihvatiti poziv,
a drugo iskreno se zabavljati.
Cesco, pleši s Concettom.
Hajde, poslušaj me.
Pronađi dva partnera za rođakinje.
-Odmah, ujače. -Mlađe časnike!
Bulji u tebe otkako smo došli.
Tassoni, Cavriaghi. Za mnom.
Idemo plesati?
Chiara, Caterina…
Da, tata.
Pij, sinko.
Tancredi, Concetta. Jeste li za ples?
Iskazao bi neposluh ako bi ga zamolio da prestane buljiti u mene?
Koliko smo puta plesali zajedno?
-Ovo je prvi put. -Ma nemoguće.
Sjećala bih se.
Ako radiš ono što mislim,
otresao si se na Paola samo zato što te prozreo.
Otresao sam se?
Ti si ga ošamarila ako se ne varam.
Pogledaj ga. Pojeo bi sve svoje ordene, samo da ga rukom dodirne.
Otac ima ljubavnicu u gradu.
Ne djeluješ iznenađeno.
Nisam iznenađen, ali čudi me da ti to znaš.
Svi znaju, ali nikomu očito ne smeta.
On je gepard. On odlučuje o svemu.
A mi ga moramo slijediti?
Da, tako nekako.
Ne mogu kriviti Bombella što te stalno gleda.
Idem po dvije čaše šampanjca.
-Prinče. -Prekrasna večer.
Uspjeli ste, pukovniče.
Počastili ste nas svojim dolaskom.
Htio sam pitati…
Mogu li zaplesati s vašom kćeri Concettom?
Da, naravno!
No prvo mi nešto recite.
Još uvijek niste spremni
učiniti mi onu malu uslugu?
Dajte, pukovniče. Komplicirate!
Sve zbog jednog potpisa?
Pristajete?
Concetta.
Concetta?
Jesi li za ples s našim novim prijateljem?
Naravno.
Dobro, uživajte.
Dopustite.
Ne prilazi!
Tko je ovdje glavni?
Ja.
Imaju dopuštenje pukovnika Bombella.
Evo. Možete proći.
Pustite ih!
Pukovnik Bombello
želi ti pisati kad se vrati u Milano.
Dopustit ćeš mu?
Da mu kažem kako se moraš vratiti u samostan?
Ipak je grof.
Dobra prilika.
Da.
No vraćam se u samostan.
Što je ovo bilo?
Prijekor, mlada damo?
Natjerao bi me da preko ljeta ostanem u Palermu kao i Paola?
Što se tiče Paola…
Mora ostati ondje i paziti na kuću.
Zadovoljan je. Planira kontrarevoluciju.
Da ga pitamo da dogovori atentat na Bombella?
Što misliš?
Zabrljao bi i uhvatili bi ga.
Da, imaš pravo.
Concetta.
Dođi, sjedni.
-Želiš malo? -Ne, hvala.
Što ti se dogodilo s okom?
Obećala si da se nećeš brinuti.
Griješiš. Ti si to tražio, ali ja to nikad nisam obećala.
Moram se vratiti.
Bombello me pustio da vas otpratim u Donnafugatu,
ali onda se moram vratiti.
Pitaš li se ikad kako bi bilo da nismo rođeni ovdje i u ovom vremenu?
Ili da uopće nikad nismo rođeni? Pitaš li se ikad?
Sad si filozof?
Slušaj, Concetta.
Ne vraćaj se u samostan.
Mogli bismo pobjeći.
Uzet ćemo dva konja, čamac i otići kamo god poželimo.
Bit ćemo što god poželimo. Zajedno.
Zamisli. Bilo bi divno.
Možeš li zamisliti?
Mogla bih pitati oca.
Ubio bi me.
-Nije tako loš kakvim se predstavlja. -Nemoj, molim te.
Ne možemo pobjeći, Tancredi.
Stižu!
Stiže naš princ!
Probudite se! Siđite!
Stiže princ!
Gradonačelniče!
Gradonačelniče Sedara, stiže princ!
Napokon je stigao naš princ!
Stigao je! Naš je princ stigao!
-Hej! -Da?
-Dođi. -Dobro.
-Probudi voditelja limene glazbe. -A ja?
-Daj mi lentu. -Koju?
Crvenu.
Stižu, sklonite se!
Stižu!
Maknite se s puta!
Maestro, glazba!
Evo ih!
Prinče!
Prinče, najzad ste pobjegli od nasilja i žege.
Ovdje vas nitko neće maltretirati.
Ovdje nema političkih bandita. Samo onih običnih.
G. Russo i njegovi ljudi mogu odahnuti.
Russo, što mislite? Mislim da možete ići.
Prinče.
Gradonačelniče, niste podigli nikakvu zastavu. Ni staru ni novu.
Ne, prinče.
Mislio sam da je bolje pričekati.
Svi gradovi, pa i naš,
moraju glasati želimo li ujedinjenje s kopnom.
S Italijom.
Pokoreni smo,
a pitaju nas želimo li da naši osvajači ostanu ili odu.
Trebali su nas pitati prije. Rekli bismo im da ne dolaze.
-Zastava. -Da.
-Stara. -Da.
-Zasad. -Da.
Dođite danas na večeru. Takav je običaj. Povedite i ženu.
Bit će mi čast, prinče. No mojoj ženi nije dobro.
Navečer ne može ni žaluzine otvoriti.
Svake godine imate isti izgovor.
Već se pitam imate li uopće ženu.
Naravno da imam, prinče!
Ako dopuštate, dovest ću kćer.
-Angelicu? -Da.
-Dijete je. -Osamnaest joj je godina.
I ja sam iznenađen.
Svaki se dan pitam: „Ti si moja kći?”
Dovedite je.
Obvezna je svečana odjeća, ali ne držimo do toga.
Imam odijelo, prinče!
Princezo, donna Concetta.
Ajme, kako ste porasli!
-Gradonačelniče. -Prekrasno!
Prekrasno! Izvolite ovuda.
Dobro došli.
Dosta, idite kući!
Dosta, maestro!
-Navečer će nas biti desetero. -U redu.
-Putovanju nikad kraja. -Nadam se da ćemo se stići osvježiti.
Polako!
-Nije pošteno! Čekaj me! -Hajde!
Da?
-Oče. -Concetta.
Moram razgovarati s vama.
Sjednite.
Zavoj je prljav.
-Trebam novi. -Naravno, don Tancredi.
-Donesi mi svilenu lentu. Bilo što. -Naravno.
Moji se instinkti opiru svemu što sam naučila.
Concetta, tijelo ne smije nadjačati dušu.
To je grijeh.
Onda je i moj otac grešnik.
Kao i vi
jer mu dopuštate da laže i dalje griješi.
Ne, Concetta.
Duša vašeg oca posve je drukčija od vaše.
Nego,
taj osjećaj koji vas muči,
nije li to samo…
Kako da kažem…
Tjelesna čežnja?
Nije.
Ne, to je…
najveće uzbuđenje
pomiješano s najvećim spokojem koji sam ikad osjetila.
Tko je taj mladić?
Ime.
Ne možete mi reći?
-Morate reći donu Fabriziju. -Ne, princezo.
-Majka sigurno može… -Morate!
Kažem li mu ja, mislit će da nešto smjeram.
Zar nije tako?
Oprostite, princezo.
Idite.
Tko je?
-Oprostite, Ekscelencijo. -Što je?
Treba vas otac Pirrone.
Sad? Ne može pričekati?
Neka uđe.
Ne mora vam biti neugodno, oče.
Nakon toliko godina u sjemeništu
sigurno ste ih vidjeli nekoliko.
Dodajte mi onaj veliki ručnik.
Onaj.
-Što radite? -Oprostite, Ekscelencijo.
Dobro.
Hajde.
Slušam. Priznajte. Što se događa?
-Ekscelencijo, riječ je o Concetti. -O čemu se radi?
Priznala mi je nešto…
što je jako muči.
Zaljubljena je, Ekscelencijo.
Concetta?
U koga je zaljubljena?
-Ne valjda u onog napuhanca Bombella? -Ne, Ekscelencijo.
Nije u njega.
Nego u koga?
Što to govoriš?
Djevojke kao pokošene padaju na Tancredija.
Concetta želi biti jedna od njih.
Nije ti palo na pamet da i on nju voli?
Kao i ona njega?
Možda bi se zbog toga mogao promijeniti i zaboraviti sve druge.
Već si to znala!
Imam oči, Fabrizio.
I prljav um!
Ne znam, ja…
Već mu sve plaćam.
Cijedi me, a sad da mu još dam i Concettin miraz?
Nemoj razmišljati o trošku.
Razmišljaj o dobiti.
Nemamo bolje od njih.
Zajedno bi mogli biti naši vođe u ovoj nam nepoznatoj situaciji.
Princ i princeza Saline.
Tvoji nasljednici.
Ne bi ih izgubio dok si živ.
A onda bi bio spokojan što su uz tebe
i znao bi da će te se uvijek sjećati, kao i njihova prekrasna dječica.
Osjećam se staro kad pomislim da bi se Concetta mogla udati.
Pa…
Čekamo Sedaru, vrlog gradonačelnika
Doći će i njegova kći Angelica
Prije njega doći će njegova voda kolonjska
Bože, Angelica!
Morat će se dobro oprati.
To nije lijepo reći.
Bože, evo svete Concette.
Caterina!
-Dobra večer, rođaci! -Tancredi.
-Dobra večer. -Oče Pirrone.
Dobra večer. Mislio sam da je gradonačelnik.
Njega bismo namirisali!
Dosta!
-Dobra večer, Tancredi. -Dobra večer, Concetta.
Dođi.
Dugujem ti ispriku.
Izjeda me ovo.
Ono što sam neki dan rekao…
Nisam smio.
Ne. Drago mi je što si mi to rekao.
Bio sam pijan.
-Bila bi ludost da zajedno pobjegnemo. -Rekla sam ocu Pirroneu.
-Za nas? -Da.
Gore čuva tajne od Francesca!
-Zato sam mu i rekla. -Što si mu rekla?
Da te volim.
-Dobra večer. -Dobra večer.
Mama, večeras si prekrasna.
-Hvala. -Kao i uvijek.
Da, uvijek je lijepa.
Smislili smo novu pjesmu.
-Da? -O gradonačelniku.
-Želite čuti? -Ocu Pirroneu se sviđa.
Don Calogero Sedara
i gđica Angelica Sedara.
Princezo.
Don Calogero.
-Don Fabrizio. -Dobro došli.
Angelica?
Angelica!
Dugo se nismo vidjeli! Uđi!
Bila je u Parizu.
Učila je francuski.
Ne pamtim je ovakvu.
Prinče.
Predivna je.
Da, doista jest.
PREMA ROMANU TOMASIJA DI LAMPEDUSE
Prijevod titlova: Elvis Šimunic