DONNAFUGATA 1840 VINT ANYS ABANS
Vinga! Avanceu!
Vinga, bèsties estúpides!
Dona-me-les, Sedara.
- Collons! - Quietes! On aneu?
Són bones i fortes, oi?
I aquesta xavalla?
És tot el que tinc.
Si no n'hi ha prou…
m'ho emporto.
Mama!
Que surti la noia!
Don Calogero.
Senyoreta Bastiana.
Enhorabona! Feliç dia!
Moltes felicitats!
- Surt ja, collons! - Respira!
Respira!
Surt, dimoni banyut!
Ho sento. És una nena.
Millor.
Molt millor.
Angelica.
Ho veus? Ho pots fer.
Qui és millor que tu, Angelica?
Ningú, papa.
Gira't.
Perfecte.
Som-hi.
- Lamento que no t'hagin convidat. - Són uns desgraciats!
Don Calogero Sedara
i la senyoreta Angelica Sedara.
- Princesa. - Don Calogero.
Don Fabrizio.
Angelica?
Angelica!
Príncep.
Vet aquí el timbal!
- Està deliciós, alcalde. - Ja ho sé.
Angelica, quantes vegades t'he parlat del timbal?
No tinc paraules.
Potser millor, senyor alcalde.
Si té una mica de paciència,
ja veurà quina gelatina al rom, senyoreta Angelica.
- Sembla una escultura. - És bell i deliciós.
És una meravella!
Després podríem fer un passeig pel jardí.
És excepcional. Sempre demano la recepta a la princesa…
No, la princesa…
…però mai l'he aconseguit.
- És un secret familiar. - Esclar.
Té fetge de pollastre.
I aquest perfum tan delicat? Senyor Sedara, té una colònia exquisida.
- Angelica, t'ha agradat París? - Sí, és com si acabés de tornar.
- El timbal no l'amaga. - M'ho ha portat l'Angelica de París.
Tothom es pregunta què votarà.
La gent em pregunta
quin partit prendrà el Gattopardo.
Mai hem necessitat eleccions a Sicília
i jo mai he votat.
No tinc intenció de començar ara.
El títol i les terres de don Fabrizio els hi va donar el rei.
I, per tant, Déu.
Per desgràcia, el rei ja no és el rei.
Però Déu encara és Déu.
Segur que el pare Pirrone s'alegra que ho vegi així.
Això… això ha estat…
Graciós.
Estàs bé?
- Esclar, Concetta. - Tot és una gran farsa.
¿De debò creuen que Garibaldi i el seu rei
oblidaran la seva victòria, cridaran les tropes
i, finalment, abandonaran Sicília
si la gent vota "No"?
La meva opinió personal, príncep,
és que la gent no votarà "No".
Vostè hi està a favor, alcalde Sedara?
Princesa, jo només penso
que si el poble per fi té veu…
serà feliç.
Sembla el Tancredi.
- Sí? - Parla igual.
Don Tancredi,
opina com el meu pare?
Sí, senyoreta.
Però també opino com el meu oncle.
Malgrat perdre un ull en combat, encara no té bàndol.
No sembla una posició gaire còmoda.
Té raó, senyoreta.
I com el va perdre?
- Angelica, no crec que… - Concetta.
Era en un poble petit.
Un molt semblant a aquest.
Els pagesos l'havien ocupat.
Van enviar la meva companyia a ajudar una altra
que tenia problemes.
Però, veureu,
no era cert que tinguessin problemes.
Ells eren el problema.
Era una companyia de sicilians recentment reclutats que…
que, embriacs de poder, estaven saquejant el poble.
Pare Pirrone, ha de saber que…
els vam trobar saquejant un convent.
Vau protegir les germanes?
Ho vam intentar, Concetta.
Per desgràcia, no ho vam poder fer.
I va ser llavors quan…
En tot cas, van llançar l'abadessa per la finestra.
Déu meu!
Però cap altra religiosa
va ser violentada
o deshonrada de cap manera.
Potser perquè eren velles o lletges!
Tancredi!
Però, senyoreta Angelica,
estic segur que la situació hauria estat molt diferent si…
hagués estat una de les novícies.
Ni un batalló sencer l'hauria pogut salvar d'ells!
Tancredi, no som en una cantina!
Com goses insultar-nos així?
Com goses?
Els hauries d'haver fet fora!
Si us plau, calma't, Stella.
Hauries d'haver fet fora l'alcalde, la seva filla i el Tancredi.
Fora! Al carrer!
No ha passat res greu.
El Tancredi ha fet una broma de mal gust
i una noia guapa ha rigut.
Hauries de deixar de relacionar-t'hi.
Castiga exemplarment aquella noia.
Per la Concetta, almenys.
Ningú s'ha rigut de la Concetta.
Què ha fet aquella noia que sigui tan greu per ofendre-la?
Seure al seu costat.
Una bona esgarrinxada.
Escolta,
et pots divertir amb la filla de l'alcalde d'un poble
quan i on vulguis…
però no davant de les meves filles.
Has oblidat que són princeses?
Per cert,
què passa entre la Concetta i tu?
M'ho prenc seriosament?
No ho sé, oncle.
No ho sé ni jo.
Què fas?
Me'n vaig.
Em fa l'efecte que, si em quedo, faré alguna cosa de la qual em penediré.
És de nit. Fica't al llit, dorm bé,
i demà al matí…
Està decidit.
Me'n vaig.
Doncs fot el camp. Només cal que ens enviïs notícies teves.
El pare Pirrone està molt content amb tu.
Creu que vas fer bé intervenint ahir,
cosa que jo no vaig fer.
El comportament del Tancredi va ser inacceptable i grosser.
L'han desfigurat en combat.
Només intenta treure-li importància.
L'hauríem de perdonar, no?
Això creus?
I intentar entendre el seu dolor.
Si el convent t'ha fet tan sentimental,
potser no hi hauries de tornar.
No hi vull tornar.
M'agradaria casar-me.
L'estimo, papa.
Tots dos t'estimaríem junts i tu a nosaltres encara més.
Princesa.
El descendent de la seva fundadora, la beata Corbera,
li suplica humilment que li doni refugi.
Donem les gràcies a la nostra beata Corbera,
que ens va deixar com a testimoni aquesta roca
que el diable li va llançar
i que la vostra santa avantpassada, excel·lència,
va repel·lir amb el poder de Déu.
Amén.
Aquestes són les millors galetes d'ametlla de Sicília. És a dir, del món.
Mare superiora,
aquests bancs…
són nous.
També veig que s'ha restaurat una part del sostre.
Sí, és cert, excel·lència.
I fins i tot la font…
torna a rajar com abans.
Com és possible?
Hem reparat la font per a la seva visita, excel·lència.
Qui l'ha reparat?
El paleta ha enviat un treballador.
Volia saber qui ha pagat tot això.
Perquè, veurà,
encara tinc els seus fons aquí, a les meves mans.
L'alcalde,
don Calogero, excel·lència.
Sedara?
I per què?
Ell és aquí, excel·lència.
Vostè només ve un cop l'any.
Per casualitat l'ha deixat entrar aquí?
Estimat don Ciccio.
- Don Fabrizio. - Som-hi?
Que el cos de Jesucrist et protegeixi l'ànima per sempre.
Amén.
Fins i tot ha entrat en el convent.
Per què s'hi immisceix?
Sempre m'he ocupat jo d'aquestes despeses.
- L'alcalde creu… - Sí?
…que l'ajuntament ha de pagar els afers de Donnafugata.
- Mai hem fet les coses així. - No.
Ningú protesta al poble contra això?
Els qui han contribuït als fons municipals
han rebut préstecs de don Calogero, l'alcalde, així que…
per què haurien de protestar? Quiets.
Hi ha algú que no li degui diners?
Jo, per exemple.
Príncep.
Vinga! Correu!
Princesa.
Li he de demanar perdó.
I a vostè també, Concetta.
Perdoni'm.
Era un mort de fam.
D'on ha tret el capital per fer-se prestador?
Quan els camises vermelles van arribar de Gènova,
Sedara va comprar totes les reserves de blat de la província.
Va esperar un mes i, quan va començar la invasió,
les va vendre pel triple del seu preu.
Compra parcel·les de Marca sense valor per pocs diners
i, miraculosament, resulta que hi ha una mina de sofre a sota.
És un càstig de Déu.
És més ric que el diable!
I no pararà fins que aconsegueixi el que vol.
Què és?
Vostè.
Vol ser vostè.
Aquella noia…
Confesso que hauria volgut ser Zeus
per convertir-me en un brau blanc
i posseir-la allà mateix, en aquell moment.
Resi, excel·lència.
L'oració aclarirà la seva ment,
refrescarà el seu cos
i calmarà el seu cor.
No m'ha entès.
No em preocupen uns pensaments lascius sense importància.
Però a mi sí.
Vull que morin.
Tots els qui ens volen trepitjar.
Els qui ens somriuen
i ens fan reverències durant el dia,
però ens roben de nit.
Si fos un rei pagà,
per protegir la meva família,
els faria matar a tots.
Bon dia.
Em dol haver de pensar en una manera civilitzada
de recuperar el que han agafat.
Sí.
Preferiria utilitzar una pistola o un punyal.
Aquest és el meu pecat.
Concetta, estàs enamorada?
No ho diguis a ningú.
¿T'ha acariciat els cabells,
després t'ha fet un petó al coll
i ha baixat la mà fins al teu darrere?
Ho sento. De vegades soc vulgar.
Qui et va fer un petó per primer cop?
Un francès?
O un poeta rus?
L'aprenent d'un paleta de Donnafugata.
I què va passar?
El meu pare el va fer apallissar i llançar pel mont.
Hem tingut infàncies molt diferents.
I ell?
No em diràs qui és?
VOTA SÍ A UNA ITÀLIA UNIDA!
Senyoreta Angelica!
Un préssec madur!
Menja'l després o embrutaràs el vestit.
Tancredi!
Concetta.
Recordes Cavriaghi.
I Tassoni.
No heu escrit per dir que veníeu.
Estàs emprenyat?
Perquè vaig parlar d'allò amb el pare Pirrone?
No, Concetta… Si us plau.
Ho sento, però necessitava parlar amb algú.
Vaig a saludar l'oncle.
- Tia Stella. - Bon dia.
- Benvingut. - Bon dia, oncle.
- Quines intencions tens? - Estar la resta de l'estiu amb vosaltres.
Si et burles de mi, t'apallissaré.
Per qui has tornat?
Per la Concetta?
No.
Imagina tenir una cosina així.
Massa dòcil.
Ella m'agrada molt més.
És la filla de l'alcalde.
Cavriaghi!
Mai m'han acusat de discriminació.
Senyoreta Sedara?
Em permet?
Don Tancredi.
Príncep.
Una petita contribució per a la festa.
No parem de rebre
sense donar res a canvi.
Així que l'ajuntament ha decidit que ha de contribuir a les despeses.
L'ajuntament vol contribuir a les meves despeses d'avui?
Sí.
No crec que hi hagi un fons municipal.
Crec que només hi ha don Calogero Sedara, l'alcalde.
Hi ha moltes maneres de descriure el mateix.
Quedi's els diners.
No hauria de deixar que la seva filla balli amb un qualsevol.
No és un comte?
Hi ha comtes i comtes.
No hauria de ballar amb els d'aquella classe?
Vinga, et criden.
Però capità!
- Què passa? - Toca el dos!
Això sí que ho recordo. Érem davant…
d'una posta prop de Messina. I només havíem de dir:
"Ordres urgents al servei de sa majestat"
perquè apareguessin els cavalls.
Així que els vam donar les ordres,
que, en realitat, eren el compte del nostre hotel a Palerm.
Gràcies a Déu, aquí ningú sap llegir.
Prou, si us plau. Deixa que toqui la Chiara o para.
Els pianos són de tots, Concetta.
Tinc una idea!
Jugarem a una cosa.
- No, si us plau. - A què juguem?
Aquesta és la millor casa del món per jugar a fet i amagar. Pregunteu.
Falconeri, aquesta és la millor casa del món per jugar a fet i amagar?
- Sens dubte. - Bé. Concetta, compta.
- Sí, compta! - Comptes tu!
- No saps comptar? - Vine, Cavriaghi!
Queda't aquí.
Angelica?
Angelica, et sento.
Des de fora ningú diria que existeix aquesta part.
Quantes habitacions hi ha?
El meu oncle sempre ha dit que comptar-les seria vulgar.
I ara?
Què fem?
No intentarà amagar-se?
Potser volia que em trobessin.
Em serveix una copa, comte Cavriaghi?
Si us plau.
És un plaer conèixer-la, senyoreta Concetta.
Des que…
ens vam conèixer a Palerm, malgrat que fos una trobada breu, és…
el seu bell rostre el que veig quan reso.
Per això, amb el permís del seu pare, em preguntava
si voldria fer un passeig amb mi.
- Evidentment, en companyia de… - Comte, prou.
Ho sento.
El meu pare em prometrà amb el Tancredi.
El Tancredi mai l'hi ha dit?
Senyoreta Concetta, disculpi la meva malaptesa.
Ha estat el mateix Tancredi…
qui m'ha animat a festejar-la.
Què passava en aquesta habitació?
Crec que un dels meus avantpassats feia penitència aquí.
I mortificava la seva carn.
I aquests quadres? No són precisament sagrats.
Potser per a ell ho eren.
El dolor era alhora una penitència i un premi.
La vergonya del premi s'havia d'eliminar a fuetades,
però les fuetades es convertien en un plaer.
I així va continuar fins a morir i aquestes cambres van caure en l'oblit.
Diuen que no tens diners.
Res.
Però tens una casa.
En ruïnes.
Les ruïnes es poden restaurar.
De debò?
Com?
Amb diners.
I la Concetta?
L'has portat mai aquí?
Per què la portaria aquí?
Un petó de pau.
Aquell suau petó de pau
que un dia vas posar
sobre el meu front desdenyós,
Itàlia…
…cim.
Allà, solcada per un llamp recent…
La meva noia estimada…
- Senyoreta Sedara. - Sí?
És molt tard.
El seu pare m'ho podria retreure.
Em permet acompanyar-la a casa?
- Jo també vinc. - No, espera'm aquí.
Porta els comtes a les habitacions.
Segueixin-me, senyors.
Som-hi?
Excel·lència.
Diria que la princesa no m'aprecia gaire.
La princesa, com jo, creu que és una jove molt bella
que està en un moment delicat de la seva vida.
Potser necessita un home al seu costat que la guiï.
I si fos un príncep?
Pot aspirar a més a la vida
que a ser l'amant d'un home.
Quan era petita,
creia que em casaria amb un pagès.
Però el meu pare es va fer ric.
Em comprava vestits preciosos.
Llavors vaig creure que seria amb un advocat de la ciutat.
I el meu pare es va fer encara més ric.
Em va enviar a París a aprendre francès
i diferenciar una gavota d'una sarabanda.
I ara…
ja no sé amb qui m'he de casar.
Jo diria que ho sap perfectament.
Bona nit.
Sé què he fet a la Concetta.
Faré el que pugui perquè em perdoni.
La Concetta no és cosa teva.
Els seus pares i el seu pare espiritual s'ocuparan d'ella.
Digue'm, què et passa?
Oncle, mai he tingut res a la vida que no fos teu abans.
Ara necessito una cosa meva.
I si ja l'hem trobat?
Vota sí per Itàlia!
Vota sí en el referèndum!
Excel·lència?
L'espero aquí?
Paolo!
Senyor alcalde, el príncep.
Príncep.
Bon dia.
Pressentia que avui el veuria.
Si us plau.
Segui.
- Pare Pirrone. - Bon dia.
Vol beure res?
Tinc un licor de taronja…
És aquest.
El fan per a mi personalment.
Per a vostè.
És or.
Pare, sé que en vol una mica.
La presència del pare
em diu que ha vingut aquí per…
un afer espiritual.
He vingut…
a demanar la mà de la seva filla.
Segui.
Resulta que el meu nebot Tancredi
està totalment i desesperadament enamorat
de la seva incomparable Angelica.
Ens feia la impressió,
més aviat la hi feia a l'Angelica,
que hi havia un acord entre el Tancredi i la Concetta.
No.
En absolut.
El pare Pirrone en pot donar fe.
Sí, puc donar fe que…
és així.
En tot cas, puc dir, sense dubtar,
que la meva Angelica
sent un afecte recíproc pel Tancredi.
Sabia que els Falconeri van arribar a Sicília amb Carles d'Anjou?
Això diu molt del valor i la puresa del seu nom.
Aviat serem una única família.
Ja.
He vingut amb el pare perquè ell pot donar fe
de la vàlua de l'ànima del nostre Tancredi.
Perquè a banda d'això,
el seu nom i la meva assignació mensual,
aquell noi té molt poc que pugui anomenar seu.
Quant és "molt poc"?
Amb prou feines un ducat.
El pare hi deu estar d'acord…
És una benedicció que vostè i jo…
creguem fermament en el poder diví de l'amor.
Fermament.
¿Quina mena de pare seria jo
si no preparés un dot per a la meva Angelica
amb motiu d'una ocasió tan feliç?
És just, príncep,
que sàpiga amb què pot comptar el Tancredi.
Per on comencem?
Ha recitat una llista de propietats que no semblava tenir fi.
També hi era la finca de Settesoli, que té més de mil hectàrees.
Tots els oliverars i les vinyes de Gibildolce.
Tot això serà del Tancredi gràcies al seu nom.
Al nostre.
Al nostre, sí.
Don Calogero t'ha garantit que seràs tan vulgar com ell?
No és moment de ser esnob, Stella.
I tant que ho és.
¿Saps com anomenen la dona de don Calogero,
Bastiana Sedara?
La Bèstia.
Perquè no sap ni escriure ni llegir, ni mantenir una conversa.
T'interessa saber com anomenaven el seu pare?
Era tan grosser
i estava tan brut
que l'anomenaven, simplement, el Merda.
Aquesta és la noia que convides a la nostra família.
La filla de la Bèstia i la neta del Merda.
- Atura aquest afront. - És el que faig!
Saps que els matrimonis són una qüestió de poder.
Don Calogero vol ascendir.
Doncs jo l'ajudaré amb aquest matrimoni,
gràcies al qual el Tancredi tindrà
més de la meitat dels beneficis d'aquell senyor.
I la Concetta?
Què passa amb el cor trencat de la teva filla?
Va ser un capritx. Res més.
Tu m'ho vas fer creure.
No casaré la meva filla amb algú que no la vol.
I si no t'ho perdonés?
I si la perdessis per sempre?
És la meva filla, no un rellotge de butxaca.
I ara,
bona nit.
T'ho prego, impedeix-ho!
- Impedeix-ho! - Calma't.
- T'ho prego! - Calma't.
T'has de calmar.
En tornarem a parlar quan t'hagis calmat, però…
la decisió està presa.
No ets el meu pare.
El meu pare m'estima.
No ets el meu pare.
"El poble sicilià desitja integrar-se a Itàlia,
una i indivisible,
amb Víctor Manuel com a monarca constitucional."
Sí o no?
No.
- Sí. - Sí.
Excel·lència.
Obriu pas.
Príncep.
Obriu pas al Gattopardo.
Bon dia, príncep.
SÍ
Amics!
¡Els vostres vots
han estat comptats,
escrutats,
i després, comptats i escrutats de nou!
Vots a favor:
512!
Vots en contra:
zero!
Per tant, puc anunciar que,
amb els resultats dels altres ajuntaments,
el poble sicilià
ha decidit unir-se a Itàlia
amb Víctor Manuel
com a monarca constitucional.
Visca Itàlia unida!
Visca!
Alcalde!
Quina mentida és aquesta?
Ni un vot en contra?
Què ha passat amb el meu, don Calogero?
Deixeu-me en pau!
De totes maneres hauríeu guanyat, per a què guanyar amb mentides?
¡Si Itàlia neix així,
és com un vedell deforme,
corrupte i profà!
Com vostè, don Calogero Sedara!
És un corrupte!
I sempre ho serà!
Profà!
BASADA EN LA NOVEL·LA DE LAMPEDUSA
Subtítols: Tulio Labadie