‫- הברדלס -‬
‫- דונפוגאטה 1840‬ ‫עשרים שנה קודם לכן -‬
‫קדימה! זוזו!‬
‫קדימה! עיזים טיפשות!‬
‫תן לי אותן, סדרה.‬
‫לעזאזל!‬ ‫-תפסיקו! לאן אתן הולכות?‬
‫טובות וחזקות, נכון?‬
‫מה זה?‬
‫זה כל מה שיש לי.‬
‫אם זה לא מספיק…‬
‫אני אקח את זה בחזרה.‬
‫אימא!‬
‫תוציאי את הבחורה!‬
‫דון קלוג'רו.‬
‫העלמה בסטיאנה.‬
‫מזל טוב! ברכות על הנישואין!‬
‫שיהיה לכם רק טוב!‬
‫צא! לעזאזל!‬ ‫-תנשמי!‬
‫תנשמי!‬
‫צא, שד מקורנן!‬
‫סליחה. זאת בת.‬
‫יותר טוב.‬
‫הרבה יותר טוב.‬
‫אנג'ליקה.‬
‫רואה? את יכולה.‬
‫אנג'ליקה, מי יותר טוב ממך?‬
‫אף אחד, אבא.‬
‫תסתובבי.‬
‫מושלם.‬
‫בואי נלך.‬
‫אני מצטער שהם לא הזמינו אותך.‬
‫ממזרים!‬
‫דון קלוג'רו סדרה.‬
‫העלמה אנג'ליקה סדרה.‬
‫נסיכה.‬ ‫-דון קלוג'רו.‬
‫דון פבריציו.‬
‫אנג'ליקה?‬
‫אנג'ליקה!‬
‫נסיך.‬
‫הטימבלו מגיע!‬
‫זה טעים מאוד, ראש העיר.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אנג'ליקה, כמה פעמים‬ ‫סיפרתי לך על הטימבלו הזה?‬
‫אין בפי מילים לתאר אותו.‬
‫כנראה עדיף ככה, אדוני ראש העיר.‬
‫חכי רק עוד קצת,‬
‫ותראי מה יקרה כשג'לי הרום יגיע,‬ ‫העלמה אנג'ליקה.‬
‫יצירת אמנות של ממש.‬ ‫-טעים ויפהפה.‬
‫מדהים!‬
‫אחר כך נוכל לטייל בגן, אם תרצה.‬
‫יוצא מן הכלל. ביקשתי מהנסיכה את המתכון…‬
‫לא, הנסיכה…‬
‫אבל אף אחד לא נתן לי אותו.‬
‫זה סוד משפחתי.‬ ‫-בצדק.‬
‫כבדי העוף...‬ ‫-מה הריח העדין הזה?‬
‫מר סדרה, הבושם שלך מופלא.‬
‫אנג'ליקה, אהבת את פריז?‬
‫כן. אני מרגישה כאילו חזרתי לשם.‬ ‫-הריח חזק יותר מהטימבולו.‬
‫אנג'ליקה הביאה לי אותו מפריז.‬
‫כולם תוהים איך תצביע.‬
‫אנשים כל הזמן שואלים אותי‬
‫באיזה צד הברדלס יבחר.‬
‫מעולם לא נזקקנו לבחירות בסיציליה,‬
‫אז מעולם לא הצבעתי.‬
‫ואני בהחלט לא מתכוון להתחיל עכשיו.‬
‫התואר והאדמות של דון פבריציו‬ ‫הוענקו לו על ידי המלך.‬
‫ולפיכך, על ידי האל.‬
‫למרבה הצער, המלך כבר אינו המלך.‬
‫אבל האל הוא עדיין האל.‬
‫אני בטוח שהאב פירונה‬ ‫שמח מאוד שאתה רואה את זה ככה.‬
‫זה היה…‬
‫מצחיק.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כמובן, קונצ'טה.‬ ‫-זו רק הצגה גדולה.‬
‫אתה באמת מאמין שגריבלדי והמלך שלו‬
‫ישכחו מהניצחון שלהם, יורו לצבא שלהם לסגת‬
‫ויעזבו את סיציליה‬
‫אם העם יצביע נגדם?‬
‫לדעתי האישית, נסיך,‬
‫העם לא יצביע נגדם.‬
‫אז אתה בעדם, ראש העיר סדרה?‬
‫נסיכה, אני חושב שאם האזרחים‬ ‫יוכלו סוף סוף להשמיע את קולם…‬
‫הם יהיו מרוצים.‬
‫הוא נשמע כמו טנקרדי.‬
‫כן?‬ ‫-אתה נשמע בדיוק כמוהו.‬
‫דון טנקרדי,‬
‫אתה באמת מסכים עם אבא שלי?‬
‫כן, עלמתי.‬
‫אבל אני מסכים גם עם הדוד שלי.‬
‫איבדת עין בקרב,‬ ‫ואתה עדיין לא יודע באיזה צד לבחור.‬
‫אני בטוחה שקשה מאוד להיות במצב הזה.‬
‫את צודקת, עלמתי.‬
‫איך איבדת את העין?‬
‫אנג'ליקה, לא נראה לי ש…‬ ‫-קונצ'טה.‬
‫זה קרה בעיירה קטנה.‬
‫עיירה דומה מאוד לעיירה הזאת.‬
‫איכרים השתלטו עליה.‬
‫היחידה שלי נשלחה לסייע ליחידה אחרת‬
‫שנתקלה בבעיה.‬
‫אבל, תבינו,‬
‫הם לא נתקלו בבעיה.‬
‫הם היו הבעיה.‬
‫זו הייתה יחידה‬ ‫של מגויסים סיציליאניים טריים.‬
‫הכוח של החולצות האדומות החדשות‬ ‫עלה להם לראש, והם בזזו את העיר.‬
‫האב פירונה, צר לי לומר‬
‫שכשהגענו לשם, מצאנו אותם בוזזים מנזר.‬
‫והגנתם על הנזירות?‬
‫ניסינו, קונצ'טה.‬
‫אבל למרבה הצער לא הצלחנו.‬
‫ואז זה קרה.‬
‫בכל מקרה, הם זרקו את אם המנזר מהחלון.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אבל אף אחת מהנזירות האחרות לא הותקפה‬
‫ולא חוללה בשום אופן.‬
‫אולי כי הן היו זקנות ומכוערות מדי!‬
‫טנקרדי!‬
‫עם זאת, העלמה אנג'ליקה,‬
‫אני בטוח שהמצב היה שונה לגמרי‬
‫אילו את היית אחת הנזירות.‬
‫היה צורך בגדוד שלם כדי להרחיק אותם ממך!‬
‫טנקרדי, זה לא חדר אוכל צבאי.‬
‫איך אתה מעז להעליב אותנו ככה?‬
‫איך אתה מעז?‬
‫היית צריך לגרש אותם! כן!‬
‫בבקשה, תירגעי, סטלה.‬
‫היית צריך לגרש אותם!‬ ‫את ראש העיר, את בתו ואת טנקרדי.‬
‫לזרוק אותם החוצה!‬
‫לא קרה שום דבר רציני.‬
‫טנקרדי נסחף, סיפר בדיחה לא הולמת,‬
‫ובחורה יפה צחקה.‬
‫אתה צריך להתנער מהם בפומבי.‬
‫לנקוט עמדה נגד הבחורה.‬
‫למען קונצ'טה, לכל הפחות.‬
‫אף אחד לא לעג לקונצ'טה.‬
‫איך הבחורה עלבה בה?‬
‫היא ישבה לידה.‬
‫שריטה רצינית.‬
‫תקשיב.‬
‫אתה מוזמן להשתעשע עם הבת של ראש עיר פתטי‬
‫בכל זמן ובכל מקום שתרצה.‬
‫אבל לא מול הבנות שלי.‬
‫שכחת שהן נסיכות?‬
‫אפרופו,‬
‫מה קורה איתך ועם קונצ'טה?‬
‫אני צריך להתייחס לזה ברצינות?‬
‫אני לא יודע, דוד.‬
‫אני פשוט לא יודע.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני עוזב.‬
‫יש לי הרגשה שאם אישאר אפילו עוד יום אחד,‬
‫אעשה בסוף משהו שאתחרט עליו.‬
‫עכשיו אמצע הלילה. לך למיטה, תישן קצת‬
‫ותחשוב על זה בבוקר.‬ ‫-כבר החלטתי.‬
‫אני עוזב.‬
‫תזדיין מפה ולך לאן שאתה רוצה.‬ ‫רק תשלח לנו עדכון מפעם לפעם.‬
‫האב פירונה מאוד מרוצה ממך, שתדעי.‬
‫הוא חושב שצדקת כשנקטת עמדה אתמול,‬
‫בניגוד אליי.‬
‫ההתנהגות של טנקרדי הייתה פסולה וגסה.‬
‫הוא ספג פציעה קשה בקרב.‬
‫טבעי שהוא ינסה להתייחס לזה בביטול.‬
‫לדעתי אנחנו צריכים לסלוח לו, לא?‬
‫לסלוח לו?‬
‫ולנסות להבין את הכאב שלו.‬
‫אם השהות במנזר‬ ‫הפכה אותך לסנטימנטלית כל כך,‬
‫אולי עדיף שלא תחזרי לשם.‬
‫אני לא רוצה לחזור.‬
‫אני רוצה להתחתן.‬
‫אני אוהבת אותו, אבא.‬
‫שנינו נאהב אותך יחד,‬ ‫ואתה תאהב אותנו אפילו יותר.‬
‫נסיכה.‬
‫הצאצא של קורברה המבורכת, מייסדת המנזר הזה,‬
‫מרכין ראש בפניך ומבקש שתעניקי לו מקלט.‬
‫הבה נודה לקורברה המבורכת‬
‫שהשאירה לנו כאן את הסלע הזה,‬
‫הסלע שהשטן השליך עליה,‬
‫הסלע שהורתך הקדושה, הוד מעלתך,‬
‫הדפה בכוח האל.‬
‫אמן.‬
‫אלה עוגיות השקדים הכי טובות בסיציליה,‬
‫ולפיכך בעולם כולו.‬
‫אם המנזר.‬
‫הספסלים האלה…‬
‫חדשים.‬
‫ואני רואה שגם חלק מהגג שופץ.‬
‫כן. אתה צודק, הוד מעלתך.‬
‫והמזרקה‬
‫חזרה לפעול.‬
‫איך זה ייתכן?‬
‫המזרקה תוקנה לרגל ביקורך, הוד מעלתך.‬
‫מי תיקן אותה?‬
‫סתת האבן שלח את אחד העובדים שלו.‬
‫כלומר, מי שילם על כל זה?‬
‫כי, תביני,‬
‫הכסף שלך עדיין כאן, בידיי.‬
‫ראש העיר.‬
‫דון קלוג'רו, הוד מעלתך.‬
‫סדרה?‬
‫איך זה נוגע אליו?‬
‫הוא כאן, הוד מעלתך.‬
‫ואתה מבקר רק פעם בשנה.‬
‫הרשית לו להיכנס לכאן?‬
‫דון צ'יצ'ו היקר.‬
‫דון פבריציו.‬ ‫-שנלך?‬
‫מי ייתן וגופו של אדוננו ישוע‬
‫ישמור על נשמתך לנצח נצחים.‬
‫אמן.‬
‫הוא אפילו הצליח להיכנס למנזר!‬
‫למה הוא מתערב בזה?‬
‫תמיד כיסיתי את עלויות המנזר.‬
‫ראש העיר מרגיש‬
‫שמועצת העיר צריכה לממן‬ ‫את כל העניינים הנוגעים לדונפוגאטה.‬
‫מעולם לא התנהלנו באופן הזה.‬
‫אף אחד בעיר לא מוחה נגד זה?‬
‫כל התושבים שתרמו לקופת העיר‬
‫קיבלו הלוואות מראש העיר דון קלוג'רו, אז…‬
‫למה שהם ימחו?‬
‫חכו!‬
‫יש מישהו שלא חייב לו כסף?‬
‫אני, למשל.‬
‫נסיך.‬
‫קדימה! רוצו!‬
‫נסיכה?‬
‫אני רוצה להתנצל בפנייך.‬
‫וגם בפנייך, קונצ'טה.‬
‫סליחה.‬
‫הוא היה אפס מאופס.‬
‫איך הוא צבר די הון כדי להפוך למלווה כספים?‬
‫כשהחולצות האדומות הגיעו מג'נובה,‬
‫סדרה קנה את כל מלאי החיטה במחוז.‬
‫הוא חיכה חודש, וכשהפלישה החלה,‬
‫הוא מכר הכול במחיר גבוה פי שלושה.‬
‫הוא קנה בזול קרקע חסרת ערך במרקה,‬
‫והפלא ופלא,‬ ‫התברר שעובר מתחתיה עורק גופרית.‬
‫הוא קללה משמיים.‬
‫הוא עשיר יותר מהשטן!‬
‫והוא לא יעצור עד שישיג את מה שהוא רוצה.‬
‫ומה זה?‬
‫אתה.‬
‫הוא רוצה להיות אתה.‬
‫הבחורה ההיא…‬
‫אני מודה שהייתי רוצה להיות זאוס‬
‫כדי להפוך לשור לבן‬
‫ולדעת אותה‬
‫בו במקום.‬
‫תפילה, הוד מעלתך.‬
‫תפילה תטהר את מוחך,‬
‫תקרר את בשרך,‬
‫ותרגיע את ליבך.‬
‫אתה לא מבין.‬
‫אני לא מודאג מכמה מחשבות זימה.‬
‫אבל אני מודאג.‬
‫אני מייחל למותם.‬
‫האנשים האלה שרוצים לרמוס אותנו.‬
‫שמחייכים ומשתחווים במהלך היום,‬
‫ואז שודדים אותנו בלילה.‬
‫אילו הייתי מלך ערל לב,‬
‫על מנת להגן על משפחתי‬
‫הייתי הורג את כולם.‬
‫בוקר טוב, גברתי.‬
‫אני מתייסר מהצורך למצוא דרך מתורבתת יותר‬
‫לתבוע בחזרה את מה שהם לקחו.‬
‫כן.‬
‫הייתי מעדיף להשתמש באקדח או בסכין.‬
‫זה החטא שלי.‬
‫קונצ'טה, את מאוהבת?‬
‫אסור לך לספר לאף אחד.‬
‫הוא ליטף אי פעם את שערך?‬
‫הוא נישק את צווארך?‬
‫או החליק את ידו במורד גבך?‬
‫סליחה, קונצ'טה.‬ ‫אני יכולה להיות וולגרית לפעמים.‬
‫מי היה הגבר הראשון שנישק אותך?‬
‫הוא היה צרפתי?‬
‫או משורר רוסי?‬
‫הוא היה שוליה של סתת אבן מדונפוגאטה.‬
‫ומה קרה?‬
‫אבא שלי שלח אנשים להרביץ לו‬ ‫ולגרש אותו אל ההרים.‬
‫לך ולי הייתה ילדות שונה מאוד.‬
‫והבחור שלך?‬
‫לא תספרי לי מי הוא?‬
‫- הצביעו בעד איטליה מאוחדת! -‬
‫העלמה אנג'ליקה!‬
‫אפרסק בשל!‬
‫תאכלי את זה אחר כך,‬ ‫שלא תלכלכי את השמלה שלך.‬
‫טנקרדי!‬
‫קונצ'טה.‬
‫את זוכרת את קווריאגי‬
‫ואת טסוני.‬
‫לא כתבת. לא הודעת שאתה בא.‬
‫אתה כועס?‬
‫כי דיברתי עם האב פירונה על הדבר ההוא?‬
‫לא, קונצ'טה. בבקשה.‬
‫אני ממש מצטערת,‬ ‫אבל הייתי צריכה לדבר עם מישהו.‬
‫אני צריך להגיד שלום לדוד שלי.‬
‫דודה סטלה.‬ ‫-יום טוב.‬
‫ברוך שובך.‬ ‫-יום טוב, דוד.‬
‫מה התוכניות שלך?‬
‫לבלות איתך את שארית הקיץ.‬
‫אל תחשוב שאני טיפש.‬ ‫אני אשבור לך את הרגליים.‬
‫למה חזרת?‬
‫בשביל קונצ'טה?‬
‫לא.‬
‫תדמיין שהייתה לך דודנית כזאת.‬
‫היא חסודה מדי.‬
‫אני מעדיף אותה.‬
‫היא בתו של ראש העיר.‬
‫קווריאגי!‬
‫איש מעולם לא האשים אותי באפליית מעמדות.‬
‫העלמה סדרה?‬
‫תרצי לרקוד?‬
‫דון טנקרדי.‬
‫נסיך.‬
‫תרומה קטנה לפסטיבל.‬
‫כולנו תמיד לוקחים ולוקחים‬
‫ולא נותנים כלום בחזרה.‬
‫אז מועצת העיר החליטה‬ ‫שמחובתה לתרום לכיסוי ההוצאות.‬
‫מועצת העיר רוצה להשתתף בכיסוי ההוצאות שלי?‬
‫כן.‬
‫לא נראה לי שהכסף מגיע מקופת העיר.‬
‫לדעתי הוא מגיע‬ ‫אך ורק מדון קלוג'רו סדרה, ראש העיר.‬
‫יש שלל דרכים שונות לתאר את אותו הדבר.‬
‫שמור את הכסף שלך.‬
‫אל תיתן לבת שלך לרקוד עם כל אחד.‬
‫הוא רוזן, לא?‬
‫יש הרבה סוגים של רוזנים.‬
‫והוא מהסוג שהיא לא צריכה לרקוד איתו?‬
‫הם קוראים לך.‬
‫קפטן!‬
‫מה הבעיה?‬ ‫-לך!‬
‫אני זוכר זאת היטב.‬
‫הגענו לאורוות ליד מסינה.‬
‫רק אמרנו, "יש לנו צו דחוף מהוד מלכותו",‬
‫והסוסים הופיעו כבמטה קסם.‬
‫אז מסרנו להם את הצו שלנו,‬
‫שהיה למעשה החשבון מהמלון שלנו בפלרמו.‬
‫תודה לאל שאף אחד כאן לא יודע לקרוא.‬
‫די, בבקשה. תני לקיארה לנגן או שתפסיקי.‬
‫הפסנתר הוא לכולם, קונצ'טה.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫נשחק משחק.‬
‫לא, צ'סקו. בבקשה.‬ ‫-איזה משחק?‬
‫זה הבית הכי טוב בעולם למחבואים.‬
‫תשאל מי שתרצה.‬
‫פלקונרי, ארמון דונפוגאטה‬
‫הוא המקום הכי טוב בעולם למחבואים?‬
‫ללא ספק.‬ ‫-מושלם. קונצ'טה, את העומדת!‬
‫כן, את העומדת!‬ ‫-את העומדת!‬
‫את לא יודעת איך משחקים?‬ ‫-בוא, קווריאגי!‬
‫תישארי כאן.‬
‫אנג'ליקה?‬
‫אנג'ליקה, אני שומעת אותך.‬
‫במבט מן החוץ, אי אפשר לנחש שהאגף הזה קיים.‬
‫כמה חדרים יש?‬
‫הדוד שלי תמיד אומר‬ ‫שיהיה וולגרי לספור אותם.‬
‫ועכשיו?‬
‫מה נעשה?‬
‫אפילו לא תנסה להתחבא?‬
‫אולי רציתי שימצאו אותי.‬
‫תמזוג לי כוס, הרוזן קווריאגי?‬
‫בבקשה.‬
‫נעים להכיר אותך, העלמה קונצ'טה.‬
‫כן, מאז הפגישה שלנו בפלרמו,‬ ‫קצרה ככל שהייתה,‬
‫אני…‬
‫כשאני מתפלל, אני רואה את פנייך היפות.‬
‫אז אם אבא שלך לא יתנגד, רציתי לשאול‬
‫אם תסכימי לצאת איתי לטיול.‬
‫עם בת לוויה, כמובן…‬ ‫-רוזן, מספיק.‬
‫סליחה.‬
‫אבי מתכוון להשיא אותי לטנקרדי.‬
‫מה, טנקרדי לא הזכיר את זה?‬
‫העלמה קונצ'טה,‬ ‫סלחי לי על ניסיון החיזור המגושם.‬
‫טנקרדי בעצמו…‬
‫עודד אותי לחזר אחרייך.‬
‫מה הם עשו כאן?‬
‫אני חושב שאחד מאבות אבותיי‬ ‫בא לכאן כדי לבקש כפרה.‬
‫ולייסר את בשרו.‬
‫והציורים האלה? הם לא ממש קדושים.‬
‫אולי בעיניו הם היו קדושים.‬
‫כאב היה גם כפרה וגם פרס.‬
‫כדי להתנקות מהבושה של הפרס הזה,‬ ‫הוא הצליף בעצמו בשוט.‬
‫אבל אז ההצלפות הפכו לתענוג.‬
‫וכך זה נמשך עד שהוא מת,‬
‫והחדרים האלה הפכו לעי חורבות.‬
‫אומרים שאין לך כסף.‬
‫נכון.‬
‫אבל יש לך בית.‬
‫עוד חורבה.‬
‫אפשר לשקם חורבות.‬
‫באמת?‬
‫איך?‬
‫עם כסף.‬
‫וקונצ'טה?‬
‫הבאת אותה לכאן?‬
‫למה שאביא לכאן את קונצ'טה?‬
‫"נשיקת שלום.‬
‫"נשיקת השלום הרכה הזאת‬
‫"שהצמדת בשפתייך‬
‫"למצחי הנקלה,‬
‫"איטליה…"‬
‫"…לפסגה‬
‫"שמכות הברק חרצו בה תלמים…"‬
‫"עלמתי היקרה…‬
‫"עלמתי היקרה…"‬
‫העלמה סדרה.‬ ‫-כן?‬
‫השעה מאוחרת מאוד.‬
‫לאביך תהיה זכות מלאה לגעור בי.‬
‫תרשי לי לקחת אותך הביתה?‬
‫אבוא איתך.‬ ‫-לא, אתה תחכה לי כאן.‬
‫קח את הרוזנים לחדריהם.‬
‫בבקשה, רבותיי, בואו איתי.‬
‫שנלך?‬
‫חוששתני שלנסיכה אין דעה טובה עליי.‬
‫הנסיכה, בדיוק כמוני, חושבת שאת נערה יפה‬
‫המנווטת את דרכה בתקופה לא קלה בחייה.‬
‫אולי את צריכה גבר לצידך שידריך אותך.‬
‫אולי הגבר הזה יהיה נסיך?‬
‫את יכולה לשאוף ליותר.‬ ‫אל תסתפקי בתפקיד של פילגש.‬
‫כשהייתי ילדה קטנה,‬
‫חשבתי שאתחתן עם איכר.‬
‫ואז אבי התעשר,‬
‫והוא קנה לי שמלות יפות.‬
‫אז חשבתי, "אתחתן עם עורך דין מהעיר".‬
‫ואז אבא שלי התעשר עוד יותר.‬
‫הוא שלח אותי לפריז כדי שאלמד צרפתית‬
‫ואדע להבדיל בין ריקוד גבוט לסרבנד.‬
‫ועכשיו‬
‫אני כבר לא יודעת עם מי אתחתן.‬
‫אני חושב שאת יודעת היטב.‬
‫לילה טוב.‬
‫אני יודע מה עשיתי לקונצ'טה.‬
‫ואעשה כל שביכולתי כדי לכפר על כך.‬
‫קונצ'טה אינה מעניינך.‬
‫ההורים שלה והכומר שלה יטפלו בה.‬
‫תגיד לי, מה קורה איתך?‬
‫דוד, כל דבר שהיה לי בחיים, היה שלך קודם.‬
‫עכשיו אני צריך משהו משלי.‬
‫ואם מצאנו אותו?‬
‫הצביעו בעד איטליה מאוחדת!‬
‫הצביעו "כן" במשאל העם!‬
‫הוד מעלתך?‬
‫לחכות לך כאן?‬
‫פאולו!‬
‫אדוני ראש העיר, הנסיך כאן.‬
‫נסיך.‬
‫יום טוב.‬
‫הייתה לי תחושה שאולי אראה אותך היום.‬
‫בבקשה.‬
‫שב.‬
‫האב פירונה.‬ ‫-יום טוב.‬
‫תשתה משהו?‬
‫ליקר תפוזים?‬
‫הנה.‬
‫מכינים אותו במיוחד בשבילי.‬
‫הנה.‬
‫זהב.‬
‫האב פירונה, אני בטוח שתרצה קצת.‬
‫מאחר שהאב כאן,‬
‫אני מניח שאתה רוצה לדבר איתי‬
‫על נושא רוחני.‬
‫באתי לכאן‬
‫כדי לבקש את ידה של בתך.‬
‫שב.‬
‫רצה הגורל, ואחייני טנקרדי‬
‫מאוהב נואשות וללא מעצורים‬
‫בבתך המופלאה אנג'ליקה.‬
‫קיבלנו את הרושם,‬
‫וליתר דיוק, אנג'ליקה קיבלה את הרושם,‬
‫שקיימת הבנה בין טנקרדי והעלמה קונצ'טה.‬
‫לא.‬
‫שום דבר כזה.‬
‫האב פירונה יערוב לכך.‬
‫כן, אני יכול להבטיח ש…‬
‫זהו המצב.‬
‫בכל מקרה, אני יכול לומר ללא היסוס‬
‫שאנג'ליקה שלי‬
‫משיבה לטנקרדי חיבה עזה לא פחות.‬
‫ידעת שמשפחת פלקונרי‬ ‫הגיעה לסיציליה עם שארל הראשון?‬
‫זה מעיד רבות על הייחוס ועל הטוהר של שמו.‬
‫בקרוב נהיה משפחה אחת.‬
‫אכן.‬
‫על כל פנים, באתי עם האב פירונה‬ ‫כי הוא יכול לערוב לטוהר נשמתו של טנקרדי.‬
‫כי חוץ מזה,‬
‫משמו וממה שאני נותן לו כל חודש,‬
‫יש לו מעט מאוד הון ורכוש משלו.‬
‫כמה מעט?‬
‫בקושי דוקט.‬
‫האב פירונה יסכים.‬
‫זו ברכה שאתה ואני…‬
‫מאמינים בתוקף בכוחה האלוהי של האהבה.‬
‫בתוקף.‬
‫ואיזה מין אבא הייתי‬
‫אם לא הייתי שם בצד‬ ‫נדוניה קטנה לאנג'ליקה שלי‬
‫לקראת אירוע משמח שכזה?‬
‫מן הראוי, אדוני הנסיך,‬
‫שתדע אילו משאבים יעמדו לרשות טנקרדי.‬
‫איפה נתחיל?‬
‫הוא התחיל למנות רשימה אינסופית של נכסים.‬
‫אפילו אחוזת סטסולי,‬ ‫ששטחה יותר מ-10,000 דונם.‬
‫כל מטעי הזיתים והכרמים בג'יבילדולצ'ה.‬
‫וטנקרדי יקבל את כל זה בזכות השם שלו.‬
‫השם שלנו.‬
‫השם שלנו, כן.‬
‫דון קלוג'רו הבטיח גם להפוך אותך‬ ‫לאדם וולגרי כמוהו?‬
‫זה לא הרגע להרים את האף, סטלה.‬
‫זה הרגע המושלם.‬
‫אתה יודע איך מכנים את אשתו של דון קלוג'רו,‬
‫בסטיאנה סדרה?‬
‫מכנים אותה "החיה",‬
‫כי היא לא יודעת לקרוא או לכתוב,‬
‫או לנהל שיחה.‬
‫ואתה רוצה לדעת איך כינו את אבא שלה?‬
‫הוא היה כל כך גס,‬
‫כל כך מלוכלך,‬
‫שפשוט קראו לו "החרא".‬
‫זו האישה שאתה מזמין למשפחה שלנו.‬
‫הבת של "החיה" והנכדה של "החרא".‬
‫למה אתה לא נלחם בזה?‬ ‫-אני מנסה!‬
‫את יודעת בדיוק כמוני‬ ‫שהמטרה של נישואין היא לצבור כוח.‬
‫דון קלוג'רו רוצה לרומם את מעמדו.‬ ‫אני ארומם אותו בכך שאסכים לנישואין האלה,‬
‫נישואין שיבטיחו לטנקרדי‬ ‫יותר ממחצית מהונו של האיש הזה.‬
‫וקונצ'טה?‬
‫ללב השבור של בתך אין מקום בעסקה הזאת?‬
‫זה היה רק רגש חולף. גחמה.‬
‫וזו אשמתך שגרמת לי להאמין בזה.‬
‫ואני לא אתן את בתי לגבר שלא רוצה אותה.‬
‫ואם היא לא תסלח לך?‬
‫ואם תאבד אותה לנצח?‬
‫היא הבת שלי, לא שעון כיס.‬
‫ועכשיו,‬
‫לילה טוב.‬
‫בבקשה, אתה חייב לעצור את זה!‬
‫תעצור את זה!‬ ‫-תירגעי.‬
‫אתה חייב!‬ ‫-תירגעי!‬
‫אני מתחננת!‬ ‫-תירגעי.‬
‫את צריכה להירגע.‬
‫נדבר על זה שוב כשתתעשתי. אבל…‬
‫ההחלטה התקבלה.‬
‫אתה לא אבא שלי.‬
‫אבא שלי אוהב אותי.‬
‫אתה לא אבא שלי.‬
‫"העם הסיציליאני רוצה‬ ‫להפוך לחלק בלתי נפרד מאיטליה,‬
‫"מדינה מאוחדת ובלתי ניתנת לחלוקה,‬
‫"תחת שלטונו של ויטוריו אמנואלה,‬ ‫המונרך החוקתי."‬
‫כן או לא?‬
‫לא.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫הוד מעלתך.‬
‫פנו דרך.‬
‫נסיך.‬
‫פנו דרך לברדלס.‬
‫בוקר טוב, נסיך.‬
‫- כן -‬
‫חברים!‬
‫הקולות שלכם‬
‫נספרו,‬
‫נבדקו,‬
‫ואז נספרו ונבדקו שוב!‬
‫קולות בעד,‬
‫חמש מאות ושתים עשרה!‬
‫קולות נגד,‬
‫אפס!‬
‫לפיכך אני יכול להכריז,‬
‫לנוכח התוצאה הזאת‬ ‫ותוצאות ההצבעות בשאר הערים,‬
‫כי העם הסיציליאני‬
‫החליט להתאחד עם איטליה‬
‫תחת שלטונו של ויטוריו אמנואלה,‬
‫המונרך החוקתי!‬
‫תחי איטליה המאוחדת!‬
‫הידד!‬
‫ראש העיר!‬
‫איזו מין בדיה זו?‬
‫אפילו לא קול אחד נגד?‬
‫מה קרה לקול שלי, דון קלוג'רו?‬
‫עזבו אותי!‬
‫הייתם מנצחים בכל מקרה, אז למה לנצח בשקרים?‬
‫אם ככה איטליה תיוולד,‬
‫היא כמו עגל מעוות,‬
‫יצור מושחת וטמא!‬
‫כמוך, דון קלוג'רו סדרה!‬
‫אתה מושחת!‬
‫ותמיד תהיה מושחת!‬
‫טמא!‬
‫- מבוסס על "הברדלס"‬ ‫מאת ג'וזפה תומאזי די למפדוזה -‬