LEOPARDEN
DONNAFUGATA 1840 TJUGO ÅR TIDIGARE
Seså. Rör på benen!
Kom! Era dumma fän.
Ge hit dem, Sedara.
-Satan! -Sluta! Vad gör du?
Visst är de fina och starka?
Vad är det för skrammel?
Jag har inte mer.
Om det inte räcker…
…kan jag ta tillbaka dem.
Mor! Kom med jäntungen!
Don Calogero.
Signorina Bastiana.
Gratulationer!
Lycka till!
-Ut! Satan! -Andas!
Andas!
Ut med dig, din djävul!
Förlåt. Det är en jänta.
Det är bättre.
Det är bättre så.
Angelica.
Ser du? Du kan.
-Vem är bättre än du, Angelica? -Ingen, pappa.
Snurra.
Perfekt.
Nu går vi.
Jag är ledsen att de inte bjöd dig.
-Bastarder. -Sch!
Don Calogero Sedara.
Signorina Angelica Sedara.
-Prinsessan. -Don Calogero.
Don Fabrizio.
Angelica?
Angelica!
Prinsen.
Här kommer vår timballo!
-Den är utsökt, borgmästaren. -Jag vet.
Angelica, hur många gånger har jag berättat om den?
Jag blir alldeles mållös.
Det är förmodligen lika bra.
Om ni kan vänta lite längre,
får ni se vad som händer när romgelén kommer, signorina Angelica.
Den är som en skulptur.
-Den är både vacker och god. -Se, så magnifik!
Vi kan gå en promenad i trädgården senare.
Den är utsökt. Och varje gång ber jag Prinsessan om receptet,
men har nånsin velat ge mig det.
-Det är en familjehemlighet. -Med rätta.
-Kycklinglevern är… -Vad är det som luktar så gott?
Signor Sedara, er eau de cologne är utsökt.
-Trivdes du i Paris? -Ja, det är som om jag kom hem igår.
-Den döljer timballo-doften. -Angelica köpte den i Paris.
Alla undrar hur ni kommer att rösta.
Folket frågar mig vilken sida Leoparden ställer sig på.
Vi har aldrig behövt val på Sicilien, och därför har jag aldrig röstat.
Och jag tänker minsann inte börja nu.
Don Fabrizio fick sin titel och sina landområden av kungen.
Och därmed av Gud själv.
Dessvärre är kungen inte längre kung.
Men Gud är Gud.
Fader Pirrone ser det nog gärna så.
Det var…
Lustigt.
-Mår du bra? -Naturligtvis, Concetta.
Alltihop är en charad.
Tror ni verkligen att Garibaldi och hans kung
kommer att glömma sin seger, kalla hem trupperna
och lämnar Sicilien om folket röstar "nej"?
Min personliga åsikt, Prinsen, är att folket inte röstar "nej".
Då säger ni att ni stödjer det, borgmästare Sedara?
Prinsessan, jag tror bara att om folket äntligen finge en röst…
…så skulle de vara nöjda.
Han låter som Tancredi.
-Jaså? -Ni låter precis likadant.
Don Tancredi.
Är ni verkligen av samma åsikt som min far?
Ja, fröken.
Men jag håller också med morbror.
Ni mister ögat i strid och vet ändå inte vilken sida ni stödjer.
Det kan inte vara en angenäm position.
Ni har rätt, fröken.
Hur miste ni det?
-Angelica, jag tror inte… -Concetta.
Det hände i en by.
En by lik den här.
Den hade intagits av bönder.
Mitt kompani skickades in som förstärkning för att hjälpa ett annat
som hade fått problem.
Men, förstår ni, de hade inte fått problem.
De var problemet.
Kompaniet bestod av nyrekryterade sicilianare,
berusade av rödskjortornas makt plundrade de byn.
Fader Pirrone, det här smärtar mig,
men när vi fann dem plundrade de ett kloster.
-Men ni skyddade nunnorna? -Vi försökte, Concetta.
Tyvärr misslyckades vi.
Och det var då…
Hur som helst, de slängde ut abbedissan genom ett fönster.
Åh, käre Gud!
Men inga av de andra blev besudlade
eller vanärade på något vis.
Kanske var de för gamla och fula!
Tancredi!
Men, signorina Angelica,
jag är övertygad om att allt hade avlöpt annorlunda
om ni hade varit en av noviserna.
En bataljon hade inte räckt för att slita dem av er!
Tancredi, vi är inte i er mäss nu!
Hur vågar du förolämpa oss så?
Hur vågar du?
Du skulle ha slängt ut dem!
-Snälla Stella, lugna ner dig. -Du skulle ha slängt ut dem.
Borgmästaren, hans dotter och Tancredi. Ut på gatan!
Det hände inget allvarligt.
Tancredi glömde sig och berättade ett opassande skämt,
och en vacker flicka skrattade.
Du borde markera offentligt.
Statuera exempel med flickan. För Concettas skull, om inget annat.
Ingen skrattade åt Concetta.
På vilket vis förnärmade flickan henne?
Hon satt bredvid henne.
Det är en rejäl rispa.
Hör på.
Du kan roa dig med dottern till en patetisk byborgmästare,
när och var du vill.
Men inte inför mina döttrar.
Har du glömt att de är prinsessor?
Och på tal om det…
Vad pågår mellan dig och Concetta? Va?
Ska jag ta det på allvar?
Jag vet inte, morbror.
Jag vet helt enkelt inte.
-Vad gör du? -Jag ger mig av.
Det känns som att om jag stannar en dag till,
kommer jag att göra något jag ångrar.
Det är natt. Gå och lägg dig och få en god natts sömn.
-Tänk på saken imorgon. -Jag har bestämt mig.
Jag ger mig av.
Stick vart tusan du vill. Hör bara av dig.
Fader Pirrone är stolt över dig.
Han säger att det var rätt av dig att säga ifrån igår.
Till skillnad från mig.
Tancredis uppförande var oacceptabelt och vulgärt.
Han blev illa skadad i kriget. Att försöka skämta om det är naturligt.
Borde vi inte ursäkta honom?
-Borde vi ursäkta honom? -Och försöka förstå hans smärta.
Om klostret har gjort dig så här sentimental,
borde du kanske inte återvända dit.
Det vill jag faktiskt inte.
Jag skulle vilja gifta mig.
Jag älskar honom.
Vi skulle älska dig tillsammans, och du skulle älska oss ännu mer.
Prinsessan.
Ättlingen till er grundarinna, den saliga Corbera,
ber er allra ödmjukast att erbjuda honom en tillflyktsort.
Vi tackar vår saliga Corbera,
som lämnade oss det här stenblocket.
Det stenblock som djävulen kastade mot henne
och som er heliga anmoder, Ers höghet,
tvingade tillbaka genom Guds kraft.
Amen.
Det här är Siciliens godaste mandelkakor, och därmed med världens godaste.
Abbedissan.
De här bänkarna…
…är nya.
Och även en del av taket har restaurerats.
Ja, det stämmer, Ers höghet.
Till och med fontänen sprudlar igen.
Hur är det möjligt?
Fontänen reparerades inför ert besök, Ers höghet.
Vem reparerade den?
Stenhuggaren skickade en av sina arbetare.
Jag menar, vem betalade för allt det här?
För, ni förstår,
era pengar är fortfarande här, i min hand.
Borgmästaren. Don Calogero, Ers höghet.
Sedara?
Hur rör det här honom?
Han är här, Ers höghet. Ni kommer bara en gång om året.
Släppte ni möjligen in honom hit också?
-Min käre don Ciccio. -Don Fabrizio.
Ger vi oss ut?
Må Vår Herre Jesu Kristis kropp bevara er själ i all evighet.
Amen.
Han lyckades till och med nästla sig in i klostret.
Varför lägger han sig i det här?
I alla har jag sörjt för den saliga Corbera.
Borgmästaren anser
att kommunen bör betala för sådant som rör Donnafugata.
-Så har vi aldrig skött saker här. -Nej.
Protesterar ingen i byn mot det?
Alla som har bidragit till byns tillgångar
har fått låna pengar av don Calogero, borgmästaren, så…
Så varför skulle de protestera? Vänta!
Finns det ingen som inte är skyldig honom pengar?
Jag till exempel.
Prinsen.
Iväg! Spring!
Prinsessan?
Jag måste be er om förlåtelse.
Er också, Concetta.
Förlåt mig.
Han var ju en trashank.
Var har han fått pengar från till att bli ockrare?
När rödskjortorna kom från Genua,
köpte Sedara upp alla provinsens vetelager.
Han väntade en månad, och när invasionen inleddes,
sålde han dem för tredubbla priset.
Han köper värdelös mark i Marca för en spottstyver,
och sen, helt plötsligt, finns det svavel under den.
Han är ett gissel från Gud.
Han är rikare än djävulen.
Och han slutar inte förrän han har det han önskar.
Och det är?
Er.
Han vill vara er.
Den där flickan…
Jag tillstår att jag önskar att jag vore Zeus,
så jag kunde förvandlas till en vit tjur
och ta henne, där och då.
Bönen, Ers höghet.
Bönen kommer att rensa era tankar,
svalka er kropp
och stilla ert hjärta.
Ni förstod inte.
Jag oroar mig inte över några lustfyllda tankar.
Men de oroar mig.
Jag önskar livet ur dem.
De här människorna som vill trampa ner oss.
Som ler och bugar sig om dagarna,
för att sedan råna oss om nätterna.
Om jag vore en hednakung,
som önskade skydda min familj,
skulle jag låta dem alla dödas.
God morgon.
Det plågar mig att jag måste finna ett mer civiliserat sätt
för att återta det de har tagit.
Ja.
Jag hade hellre tagit till pistol eller kniv.
Det är min synd.
-Concetta, är du förälskad? -Du får inte säga något till någon.
Har han dragit fingrarna genom ditt hår?
Har han kysst dig på halsen?
Eller låtit handen glida nerför din rygg?
Förlåt mig, Concetta. Ibland blir jag plump.
Vem var den första mannen som kysste dig?
Var han fransman? Eller en rysk poet?
Det var en stenhuggarlärling från Donnafugata.
Vad hände sedan?
Pappa såg till att han fick stryk och kastades över bergsluttningen.
Vi har haft väldigt olika barndomar.
Men han?
Får jag inte veta vem det är?
JA TILL ETT ENAT ITALIEN!
Signorina Angelica!
En mogen persika!
Spara den, annars blir klänningen smutsig.
Tancredi!
Concetta.
Du minns Cavriaghi och Tassoni.
Du skrev inte att ni skulle komma.
Är du arg?
För att jag pratade med fader Pirrone om det?
Nej, Concetta, snälla.
Jag beklagar, men jag behövde prata med någon.
Jag måste hälsa på morbror.
-Moster Stella. -God dag.
-Välkommen tillbaka. -God dag, morbror.
-Vilka är dina avsikter? -Att tillbringa resten av sommaren med er.
Tro inte att jag är dum, då bryter jag benen av dig.
För vems skull kom du tillbaka? För Concettas?
Nej.
Tänk dig att ha en kusin som hon.
För foglig.
-Då är hon mer i min smak. -Det är borgmästarens dotter.
Cavriaghi!
Ingen har någonsin anklagat mig för att göra åtskillnad.
Signorina Sedara?
Får jag lov?
Don Tancredi. Prinsen.
Ett litet bidrag till festen.
Vi bara tar och tar utan att någonsin ge något tillbaka.
Därför har kommunen beslutat att bidra till kostnaderna.
Så kommunen önskar bidra till kostnaderna som åligger mig att betala?
Ja.
Jag tror inte kommunen har några pengar.
Jag tror att det bara är don Calogero Sedara, borgmästaren.
Va?
Man kan beskriva en sak på många sätt.
Behåll era pengar.
Ni borde inte låta er dotter dansa med vem som helst.
-Han är väl greve? -Det finns grevar och det finns grevar.
Och hon dansar med fel sorts greve?
De ropar på dig.
Kapten!
-Vad är problemet? -Stick!
Jag minns det väl.
Vi var vid skjutsstationen nära Messina.
Allt vi sa var: "Brådskande order i Hans majestäts tjänst."
Vi fick hästar som genom ett trollslag.
Så vi gav dem våra order,
som var vår hotellräkning från Palermo.
Gudskelov att ingen här kan läsa…
Sluta, är du snäll. Låt Chiara spela eller sluta.
Pianon är för alla, Concetta.
Jag har en idé.
Vi leker en lek.
-Nej, Cesco, snälla. -Vilken lek?
Det här är världens bästa hus för kurragömma. Fråga vem ni vill.
Falconeri, är palatset i Donnafugata världens bästa ställe kurragömma?
-Utan tvivel. -Perfekt. Concetta räknar!
-Ja, du räknar! -Du räknar!
-Kan du inte räkna? -Kom, Cavriaghi!
Du stannar här.
Angelica?
Angelica, jag hör dig.
När man står utanför anar man inte att den här delen finns.
Hur många rum finns det?
Morbror säger alltid att det vore vulgärt att räkna dem.
Och nu?
Vad gör vi?
Tänker ni inte ens försöka gömma er?
Jag ville kanske bli hittad.
Häller ni upp lite åt mig, greve Cavriaghi?
Sätt er.
Det är trevligt att träffa er, signorina Concetta.
Ja, ända sedan vi träffades i Palermo, hur hastigt det än var,
är det ert ljuva ansikte jag ser när jag ber.
Så, om er far tillåter det,
undrar jag om ni vill gå på en promenad med mig.
-Med förkläde förstås… -Det räcker, greven.
Ni får ursäkta mig.
Min far avser att lova mig till Tancredi.
Vad är det? Har Tancredi aldrig nämnt det?
Signorina Concetta, jag ber om ursäkt för min klumpighet.
Det var Tancredi själv som uppmuntrade mig till att uppvakta er.
Vad användes det här rummet till?
Jag tror att en av mina anfäder gick hit för att göra bot.
Och för att kuva sitt kött.
Och de här målningarna? De är inte direkt heliga.
De var det kanske för honom.
Smärtan var både straff och belöning.
Skammen över belöningen måste gisslas bort med piskan.
Fast sedan blev gisslet en njutning.
Det fortsatte tills han dog, och sedan fick rummen förfalla.
-Det sägs att du inte har några pengar. -Inga alls.
Men du har ett hus.
Även det har förfallit.
Men förfall kan återställas.
Verkligen?
Hur?
Med pengar.
Och Concetta?
Har du tagit henne hit?
Varför skulle jag ta hit Concetta?
Till en fredskyss.
Till den ljuva fredskyss
du en gång placerade
på min föraktfulla panna,
Italien…
…en topp.
Där, rynkad av nyligt ljus…
Min kära mö…
-Signorina Sedara. -Ja?
Klockan är mycket.
Er far skulle ha all rätt att förebrå mig.
Låter ni mig följa er hem?
-Jag följer med. -Nej, du väntar här.
Visa grevarna till sina rum.
Den här vägen, mina herrar.
Ska vi gå?
Ers höghet.
Prinsessan har nog inte särskilt höga tankar om mig.
Prinsessan, precis som jag själv, tycker att ni är en vacker flicka
som navigerar ett känsligt skede av livet.
Ni behöver kanske en man vid er sida som vägleder er.
Och om den mannen vore prins?
Ni kan sikta högre i livet än att bli någons älskarinna.
Som barn trodde jag att jag skulle gifta mig med en bonde.
Men sedan blev min far rik och gav mig vackra klänningar.
Då tänkte jag: "Jag ska gifta mig med en advokat från en stad."
Men då blev far ännu rikare.
Jag sändes till Paris för att lära mig franska
och skillnaden mellan en gavott och en saraband.
Och nu vet jag inte längre vem jag ska gifta mig med.
Det tror jag att ni vet mycket väl.
God natt.
Jag vet vad jag har gjort mot Concetta.
Jag ska göra allt för att gottgöra henne.
Concetta är inte ditt ansvar.
Hennes föräldrar och hennes andlige far tar hand om henne.
Så säg mig, vad är det som pågår?
Morbror, jag har aldrig haft något som inte varit ditt först.
Nu behöver jag något eget.
Och om vi har hittat det?
-Rösta för ett enat Italien! -Rösta ja i valet!
Ers nåd?
Ska jag vänta här?
Paolo!
Herr borgmästare, Prinsen är här.
Prinsen.
God dag.
Jag anade att jag skulle träffa er idag.
Varsågod.
Sätt er.
-Fader Pirrone. -God dag.
Vill ni ha något att dricka? Apelsinlikör?
Här.
De tillverkar den åt mig personligen.
Så där.
Guld.
Jag vet att ni vill ha lite, fader.
Faderns närvaro säger mig att ert ärende rör något…
…andligt.
Jag har kommit hit…
…för att anhålla om er dotters hand.
Sätt er.
Det faller sig så att min nevö, Tancredi, är hopplöst och förtvivlat förälskad
i er oförlikneliga Angelica.
Det var vårt intryck, eller snarare Angelicas intryck,
att det fanns ett arrangemang mellan Tancredi och signorina Concetta.
Nej, inte alls.
Det kan fader Pirrone intyga.
Ja, jag kan intyga…
…att det stämmer.
Hur som helst kan jag säga, utan någon tvekan,
att min Angelica besvarar Tancredis känslor till fullo.
Visste ni att släkten Falconeri kom till Sicilien med Karl I av Anjou?
Det säger mycket om hans namns rikedom och renhet.
Vi är snart en och samma familj.
Visst.
Jag tog med mig fader Pirrone
för att han kan gå i god för vår Tancredis rena själ.
För utöver den, sitt namn och det jag ger honom varje månad,
har han inte mycket världsligt han kan kalla sitt.
Hur lite?
Knappt en dukat.
Fader Pirrone kommer att hålla med.
Det är en välsignelse att ni och jag…
…är orubbliga i vår tro på kärlekens gudomliga kraft.
Orubbliga.
Vad skulle jag vara för en far om jag inte lagt åt sidan
en liten hemgift åt Angelica, inför en sådan här lycklig tilldragelse?
Det är bara rätt, Prinsen,
att ni får veta vad Tancredi kan räkna med.
Var börjar vi?
Han rasslade med en lista över egendomar som tycktes ändlös.
Till och med Settesoli-egendomen på över 1 000 hektar.
Och olivlundarna och vinodlingarna vid Gibildolce.
Allt det kommer Tancredi att få tack vare sitt namn.
-Vårt namn. -Vårt namn, ja.
Garanterade don Calogero även att göra dig lika vulgär som han?
-Det är inte tid för högfärd nu. -Det är den perfekta tiden för det.
Vet du vad de kallar don Calogeros fru, Bastiana Sedara?
De kallar henne besten,
för hon kan varken läsa, skriva eller ens föra ett samtal.
Och vill du veta vad de kallade hennes far?
Han var så rå, så smutsig,
att de kallade honom "Skiten".
Det är henne du tänker bjuda in i vår familj.
Bestens dotter och Skitens dotterdotter.
-Varför kämpar du inte emot? -Jag försöker ju det!
Du vet bättre än jag att äktenskap handlar om makt!
Don Calogero vill komma upp sig.
Jag låter honom göra det med mitt ja till giftermålet,
tack vare vilket Tancredi snart äger mer än hälften av den mannens tillgångar.
Och Concetta?
Var ryms din dotters hjärtesorg i den här transaktionen?
Det var en övergående nyck. Det var bara en nyck.
Det var ditt fel att jag började tro på det!
Jag ger aldrig min dotter till en man som inte vill ha henne.
Tänk om hon inte förlåter dig, om du mister henne för alltid.
Hon är min dotter, inget fickur.
Och nu, god natt.
Snälla, du måste hindra det!
-Hindra det! -Lugna dig.
-Stoppa det! -Lugna dig.
-Jag bönfaller dig. -Lugna dig.
Du måste lugna dig.
Vi pratar om det igen när du har samlat dig. Men…
…beslutet är fattat.
Du är inte min far.
Min far älskar mig.
Du är inte min far.
"Det sicilianska folket önskar införlivas i Italien,
som odelbar enhet
under Viktor Emanuel som sin konstitutionella kung."
Ja eller nej?
Nej.
-Ja. -Ja.
Ers höghet.
Akta er.
-Prinsen. -Släpp fram Leoparden.
God morgon, Prinsen.
JA
Vänner!
Era röster…har räknats…
…och granskats,
och därefter har de räknats och granskats på nytt!
Röster för:
512!
Röster emot:
Noll!
Jag kan därmed kungöra,
att sammantaget med resultaten i de andra kommunerna,
så har det sicilianska folket
beslutat att förenas med Italien
under Viktor Emanuel
som sin konstitutionella monark!
Länge leve det enade Italien!
Hurra!
Borgmästaren!
Vad är det här för uppdiktad historia?
Inte ens en röst emot?
Vad hände med min röst, don Calogero?
Släpp mig!
Ni kunde ha vunnit ändå, så varför vinna med lögner?
Om det är så här Italien ska födas, som en missbildad kalv,
då föds det korrupt och hädiskt!
Som ni, don Calogero Sedara!
Ni är korrupt! Och ni kommer att förbli korrupt!
Hädare!
BASERAD PÅ "LEOPARDEN" AV G.T. DI LAMPEDUSA
Undertexter: Jessika Johansson