ГЕПАРД
ДОННАФУГАТА 1840 ДВАДЦЯТЬМА РОКАМИ РАНІШЕ
Не стійте! Ходімо!
Ну ж бо! Дурні тварини!
Давай їх сюди, Седаро.
-Чорт! -Стійте! Куди ви пішли?
Вони добрі й сильні, га?
Що це?
Це все, що в мене є.
Хіба цього мало…
тоді заберу назад.
Мамо!
Виводь дівчину!
Дон Калоджеро.
Синьйорина Бастіана.
Вітаємо! Щасливого весілля!
Многая літа!
-Виходь! Трясця! -Дихай!
Дихай!
Виходь, рогате бісеня!
Вибач. Це дівчинка.
Це краще.
Набагато краще.
Анжеліка.
Бачиш? Ти можеш.
Хто краще за тебе, Анжеліко?
Ніхто, тату.
Повернись.
Ідеально.
Ходімо.
Шкода, що тебе не запросили.
-Падлюки. -Тихо.
Дон Калоджеро Седара.
Синьйорина Анжеліка Седара.
-Княгине. -Доне Калоджеро.
Дон Фабріціо.
Анжеліко?
Анжеліко!
Княже.
А ось і тімбалло!
-Воно дуже смачне, голово. -Знаю.
Анжеліко, скільки я тобі розказував про нього?
Не можу навіть описати.
Ймовірно, не дарма, голово.
Зачекайте, Анжеліко,
побачите, що буде, коли вийде ромове желе.
-Це як скульптура. -На вигляд гарно й на смак!
Неймовірно!
Можемо потім погуляти в саду, якщо хочеш.
Надзвичайне. Я попросив у княгині рецепт…
Ні, княгиня…
Але ніхто не дасть.
-Це сімейний секрет. -Точно.
-Куряча печінка… -Що це за ніжний аромат?
У вас вишуканий одеколон.
Анжеліко, тобі сподобався Париж?
-Так. Ніби вчора повернулась. -Перебиває запах тімбалло.
Анжеліка привезла з Парижу.
Усім цікаво, як ви голосуватимете.
Люди постійно запитують,
на чию сторону стане Гепард.
Нам на Сицилії головування не було потрібне,
тому я ніколи не голосував.
І точно не збираюся починати зараз.
Дону Фабріціо його титул і землі були надані королем.
А отже, Богом.
На жаль, король уже більше не король.
Але Бог — досі Бог.
Упевнений, падре Пірроне тішиться тим, що ви це так бачите.
Це був…
Смішно.
Усе гаразд?
-Звісно, Кончетто. -Це все велика загадка.
Думаєте, Ґарібальді зі своїм королем
забудуть про свою перемогу, відкличуть вояк
і залишать Сицилію, якщо люди проголосують проти?
Княже, мені особисто здається…
що люди не будуть проти.
То ви не проти, голово Седара?
Княгине, я просто думаю,
що коли вже люди отримали право голосу…
вони цим скористуються.
Танкреді теж так каже.
-Правда? -Ви кажете однакові речі.
Доне Танкреді,
ви згодні з моїм батьком?
Так, синьйоріна.
Але з дядьком я теж згоден.
Втратили око в бою, та не визначилися, на чиєму ви боці.
Навряд це дуже зручна позиція.
Маєте рацію, сеньйорино.
Як ви його втратили?
-Анжеліко, не думаю… -Кончетто.
У невеличкому містечку.
Дуже схожому на це.
Його захопили селяни.
Мій підрозділ відправили на допомогу іншому,
який стикнувся з проблемами.
Але річ у тім,
що проблем у них не було.
Проблемою були вони самі.
Це був підрозділ із нещодавно завербованих сицилійців,
засліплених владою Червоних сорочок,
які грабували місто.
Падре Пірроне, прикро казати,
але ви знайшли їх у монастирі. Вони його грабували.
І ви захистили сестер?
Ми намагалися, Кончетто.
Але, на жаль, не змогли.
І це коли…
У будь-якому разі, абатису викинули з вікна.
О Господи!
Але більше нікого
не зганьбили,
чи якось інакше збезчестили.
Бо всі вони були старі й потворні!
Танкреді!
Проте, синьйорино Анжеліко,
упевнений, ситуація була б зовсім іншою,
якби серед послушниць були ви.
І батальйону би не вистачило, щоб відірвати їх від вас!
Танкреді, ми не у військовій їдальні!
Як ти смієш нас так ображати?
Як ти смієш?
Треба було їх вигнати!
Прошу, заспокойся, Стелло.
Треба було їх вигнати! Голову, його доньку й Танкреді.
Вигнати їх геть!
Нічого серйозного не сталося.
Танкреді захопився, недоречно пожартував
і красуня засміялася.
Ти повинен був поставити їх на місце.
Як то зробила дитина.
Хоча б заради Кончетти.
З Кончетти ніхто не сміявся.
Чим ця дівчина образила її?
Вони сиділи поряд.
Невелика подряпина.
Послухай.
Можеш розважатися з дочкою жалюгідного сільського голови
де завгодно й коли завгодно.
Але мої доньки не повинні цього бачити.
Ти забув, що вони княжни?
До речі,
що між вами з Кончеттою?
Га?
Мені сприймати це серйозно?
Не знаю, дядьку.
Я не знаю.
Що ти робиш?
Їду.
Відчуваю, що якщо лишуся ще бодай на день,
то пошкодую про це.
Ніч надворі. Лягай, поспи,
-а вранці вже вирішиш. -Я все вирішив.
Я їду.
Котися вже, куди хочеш, тільки не забувай писати.
Падре Пірроне дуже задоволений тобою.
Він вважає, що ти правильно вчинила, що не мовчала,
на відміну від мене.
Танкреді поводився неприйнятно й грубо.
Він отримав важке поранення.
Не хотів придавати цьому значення.
Ми повинні його вибачити, хіба ні?
Вибачити його?
І спробувати зрозуміти його біль.
Якщо монастир зробив тебе такою сентиментальною,
тобі не варто туди повертатися.
Я і не хочу.
Я хотіла б вийти заміж.
Тату, я його люблю.
Ми б разом тебе любили, а ти любив би нас ще дужче.
Княгине.
Нащадок вашої засновниці, блаженної Корбери,
смиренно просить вас надати йому притулок.
Подякуймо нашій блаженній Корбері,
яка залишила нам цей камінь,
камінь, який диявол кинув у неї
і в вашого святого предка, Ваша Ясносте,
силою Божою відкинутий назад.
Амінь.
Найкраще мигдалеве печиво на Сицилії,
а отже найкраще у світі.
Мати-абатисо.
Ці лавки,
вони нові.
І частина даху, як я бачу, після ремонту.
Так і є, Ваша Ясносте.
І фонтан
знову працює.
Як таке можливо?
Фонтан відремонтували до вашого візиту, Ваша Ясносте.
Хто ремонтував?
Каменяр прислав робітника.
Мене цікавить, хто за все це платив?
Тому що,
ваші гроші досі тут, у моїх руках.
Голова.
Дон Калоджеро, Ваша Ясносте.
Седара?
Яке йому до того діло?
Він тут, Ваша Ясносте.
А ви приїжджаєте раз на рік.
Ви часом не впускали його сюди?
Мій шановний доне Чіччо.
-Доне Фабріціо. -Ходімо?
Нехай тіло Господа нашого
охороняє душу вашу.
Амінь.
Він навіть примудрився пробратися в монастир!
Чому він втручається в це?
Витрати Блаженної Корбери завжди були на мені
Голова вважає…
що міська рада має платити за те, що пов'язано з Доннафугатою.
У нас ніколи такого не було.
І що, усіх у місті це влаштовує?
Усім, хто зробив внесок у міську казну,
дон Калоджеро, голова, позичив гроші, тож…
Навіщо їм протестувати? Чекай!
Є такі, хто не взяв у нього гроші?
Я не взяв.
Княже.
Уперед! Біжіть!
Княгине?
Я повинна у вас перепросити.
І в тебе Кончетто.
Мені шкода.
Він був ніхто.
Звідки в нього гроші, щоб займатися лихварством?
Коли Червоні сорочки приїхали з Генуї,
Седара скупив усі запаси пшениці в провінції.
Він місяць чекав, а коли почалося вторгнення,
продав усе втричі дорожче.
Він купив нікому не потрібну землю в Марці,
і, о диво, там виявляється знаходиться родовище сірки.
Він бич божий.
Він багатший за диявола!
І він не зупиниться, поки не отримає те, що хоче.
Що саме?
Вас.
Він хоче бути вами.
Та дівчина…
Зізнаюся, я хотів би бути Зевсом,
щоб перетворитися на білого бика
і мати її
просто тут і зараз.
Молитва, Ваша Ясносте.
Молитва очистить ваш розум,
остудить ваше тіло
і заспокоїть серце.
Ви не розумієте.
Мене не бентежать мої хтиві думки.
Вони хвилюють мене.
Краще б вони померли.
Ці люди, які хочуть переступити через нас.
Які усміхаються
і вклоняються нам удень,
а вночі нас грабують.
Якби я був королем-язичником,
щоб захистити свою сім'ю,
я б наказав їх усіх убити.
Доброго ранку.
Гірко, що доведеться шукати більш цивілізований спосіб
повернути те, що вони забрали.
Так.
Я віддаю перевагу пістолету, або ножу.
Це мій гріх.
Кончетто, ти закохалась?
Ти нікому не кажи.
Він гладив твоє волосся?
Цілував тебе в шию?
Чи опускав руку нижче спини?
Вибач, Кончетто. Я іноді буваю грубою.
Твій перший поцілунок, з ким він був?
Він був француз?
Чи російський поет?
Син каменяра з Доннафугати.
І що сталося?
Мій батько його побив і скинув з гори.
У нас із тобою було дуже різне дитинство.
То що?
Не скажеш мені, хто він?
ГОЛОСУЙ ЗА ОБ'ЄДНАНУ ІТАЛІЮ!
Синьйорино Анжеліко!
Стиглий персик!
Потім з'їси, сукню забрудниш.
Танкреді!
Кончетто.
Ти знайома з Кавріаджі й Тассоні.
Ти не писав, що приїдеш.
Ти злишся?
Через те, що я говорила з падре Пірроне?
Ні, Кончетто, прошу.
Вибач, але мені треба було з кимось поговорити.
Треба привітатися з дядьком.
-Тітонька Стелло. -Добрий день.
-Із поверненням. -Вітаю, дядьку.
Які в тебе наміри?
Провести решту літа з вами.
Не тримай мене за дурня, бо я тобі ноги переламаю.
За ким ти повернувся?
За Кончеттою?
Ні.
Уяви, що в тебе така кузина.
Занадто лагідна.
Така мені більше до душі.
Донька голови.
Кавріаджі.
Мене ніколи не звинувачували в дискримінації.
Синьйорина Седаро?
Дозвольте?
Доне Танкреді.
Княже.
Невеликий внесок на фестиваль.
Ми всі беремо, беремо
й ніколи нічого не віддаємо.
Тому міська рада вирішила, що має взяти на себе частину витрат.
Міська рада хоче покрити частину витрат, які сьогодні несу я?
Так.
Не думаю, що у міської ради є свій фонд.
Гадаю, за цим стоїть голова, дон Калоджеро Седара.
Га?
Одне й те саме можна по-різному описати.
Залиште собі свої гроші.
Ви б не дозволяли своїй доньці танцювати з ким попало.
Він граф, хіба ні?
Графи бувають різними.
І вона не повинна танцювати з таким?
Тебе кличуть.
Капітане!
-Якісь проблеми? -Іди!
Добре це пам'ятаю.
Ми були на перевальному пункті біля Мессіни.
Варто сказати: «Термінове замовлення на службі її Величності» —
і коні з'являлись, як у казці.
Ми віддали їм наші замовлення,
які насправді були рахунком з нашого готелю в Палермо.
Слава Богу ніхто тут не вміє читати…
Досить, прошу. Дайте К'ярі грати, або припиніть.
Фортепіано для всіх, Кончетто.
У мене ідея!
Зіграймо у гру.
-Ні, Сеско, будь ласка. -Яку гру?
Це найкраще у світі місце для гри у піжмурки.
Будь-кого спитайте.
Фальконері, палац в Доннафугаті —
це найкраще місце у світі для гри в піжмурки?
-Без сумнівів. -Кончетто, ти рахуєш!
-Так, ти рахуєш! -Ти рахуєш!
-Не вмієш рахувати? -Ходімо, Кавріаджі!
Лишайся тут.
Анжеліко?
Анжеліко, я тебе чую.
З вулиці ніколи не здогадаєшся, що існує ця частина.
Скільки тут кімнат?
Дядько завжди каже, що їх рахувати безглуздо.
І що тепер?
Що робитимемо?
Навіть не спробуєте сховатися?
Може, я хотів бути знайденим.
Налийте мені води, графе Кавріаджі.
Авжеж.
Я радий нашому знайомству, синьйорино Кончетто.
Відколи
ми зустрілися в Палермо, хоч це було швидко,
але…
я бачу ваше прекрасне обличчя, коли молюся.
І, якщо ваш батько дозволить,
я хотів би запросити вас прогулятися.
-Звісно з компаньйонкою… -Графе, досить.
Вибачте.
Мій батько планує пообіцяти мене Танкреді.
Танкреді про це не згадував?
Синьйорино Кончетто, вибачте мені мою безтактність.
Танкреді сам
підбивав мене залицятися до вас.
Що вони тут робили?
Гадаю, один з моїх предків прийшов сюди, щоб покаятися.
І умертвити свою плоть.
А ці картини? Вони не сакральні.
Може, для нього були.
Біль був і карою, і нагородою.
Сором від такої нагороди довелося бичувати батогом.
Але потім бичування стало задоволенням.
І так тривало, поки він не помер,
а ці кімнати прийшли у занепад.
Люди кажуть, у тебе немає грошей.
Немає.
Але в тебе є будинок.
Теж занедбаний.
Його можна відремонтувати.
Справді?
Як?
З грошима.
А як же Кончетта?
Ти її сюди приводив?
Навіщо я б приводив сюди Кончетту?
Поцілунок миру.
Цей ніжний поцілунок миру
Який ти колись залишив
На моєму глузливому чолі
Пік
Італії.
Там, порізана недавніми блискавками…
Моя люба дівчинко…
-Синьйорино Седара. -Слухаю.
Уже дуже пізно.
Ваш батько мав би повне право мені докоряти.
Дозвольте проведу вас додому.
-Я піду з вами. -Ти почекаєш на мене тут.
Покажи графам їхні кімнати.
Прошу сюди, панове.
Ходімо?
Боюся, княгиня не дуже високої думки про мене.
Княгиня, як і я, вважає вас вродливою дівчиною,
яка проживає делікатний період свого життя.
Мабуть, вам потрібний чоловік, який би вас направляв.
А якби такий чоловік був князем?
У житті варто прагнути більшого,
ніж стати коханкою.
Коли я була малою,
то думала, що вийду за фермера.
Потім мій батько розбагатів
і накупив мені гарні сукні.
І я подумала, що вийду за юриста.
А потім батько став ще багатшим.
Я поїхала в Париж вивчати французьку
і розібратися у гавоті й сарабанді.
І зараз,
я більше не знаю, за кого вийду заміж.
Гадаю, ви добре це знаєте.
Добраніч.
Я знаю, що завинив перед Кончеттою.
І я зроблю все, щоб виправити ситуацію.
Кончетта — не твоя справа.
Про неї подбають її батьки та її священник.
Скажи мені, що з тобою таке?
Дядьку, усе, що я мав у житті, було спочатку твоїм.
Тепер мені потрібно щось своє.
А якщо ми його знайшли?
За об'єднану Італію!
Голосуйте на референдумі!
Ваша Ясносте?
Мені тут почекати?
Паоло! Гей!
Голово, до вас князь.
Княже.
Добрий день.
Я відчував, що сьогодні вас побачу.
Прошу.
Сідайте.
-Падре Пірроне. -Добрий день.
Щось вип'єте?
Апельсиновий лікер?
Ось.
Його виготовляють особисто для мене.
Ось.
Золото.
Падре Пірроне, знаю, ви не відмовитесь.
Присутність падре
підказує мені, що розмова буде
про щось духовне. Правильно?
Я прийшов…
просити руку вашої доньки.
Сідайте.
Так сталося, що мій племінник Танкреді
відчайдушно й щиро закоханий
у вашу незрівнянну Анжеліку.
У нас склалося враження,
в Анжеліки склалося враження,
що між Танкреді й синьйоритою Кончеттою була домовленість.
Ні.
Нічого такого.
Падре Пірроне може підтвердити.
Так, я можу підтвердити це.
Так і є.
У будь-якому разі, я без вагань можу сказати,
що моя Анжеліка
відповідає Танкреді взаємністю.
Ви знали, що Фальконері приїхали на Сицилію з Карлом Анжуйським?
Це красномовно свідчить про багатство й чистоту його імені.
Ми скоро станемо однією сім'єю.
Дійсно.
Я прийшов із падре Пірроне, тому що він може поручитися
за чистоту душі нашого Танкреді.
Бо окрім цього,
окрім його імені й того, що я даю йому щомісяця,
є небагато земних благ, які він може назвати своїми.
Наскільки небагато?
Ледве дукат.
Падре Пірроне погодиться.
Це благословення, що ми з вами…
так палко віримо в божественну силу любові.
Палко.
Що я був би за батько такий,
якби не підготував невеличкий посаг для Анжеліки,
готуючись до такої щасливої події?
Це правильно, княже,
ви маєте знати, на що може розраховувати Танкреді.
З чого почнемо?
Він усе перелічував і той список був нескінченним.
Навіть маєток Сеттесолі, а там понад тисячу гектарів.
Усі оливкові гаї і виноградники в Гібільдольче.
І Танкреді отримає це все завдяки своєму імені.
Нашому імені.
Нашому імені, так.
А Дон Калоджеро навчить тебе своїм простацьким манерам?
Зараз не час для снобізму, Стелло.
Ідеальний момент.
Знаєш, як називають дружину дона Калоджеро,
Бастіана Седара?
Її називають Твариною,
бо вона не вміє читати й писати,
і не вміє підтримувати розмову.
А знаєш, як називали її батька?
Він був таким неотесаним,
таким брудним,
що його просто називали Лайном.
Ось кого ти запрошуєш в цю сім'ю.
Доньку Тварини й онуку Лайна.
-Чому ти не борешся з цим? -Я намагаюся!
Ти знаєш не гірше за мене, ці шлюби — то про владу.
Дон Калоджеро хоче піднятися.
Що ж, я допоможу йому із цим і погоджусь на цей шлюб.
А Танкреді стане власником більшої частини прибутків цього чоловіка.
А Кончетта?
Де у цьому рівнянні розбите серце твоєї доньки?
Це було тимчасове захоплення. Примха.
І це ти винна, що змусила мене в це повірити.
І я не віддам свою дочку за чоловіка, який її не хоче.
А якщо вона не пробачить?
Якщо ти втратиш її назавжди?
Вона моя донька, а не годинник.
А зараз
на добраніч.
Будь ласка, зупини це!
-Зупини це! -Заспокойся.
-Ти мусиш! -Заспокойся!
-Благаю тебе! -Заспокойся.
Тобі треба заспокоїтися.
Ми ще раз про це поговоримо, коли опануєш себе. Але…
все вже вирішено.
Ти мені не батько.
Мій батько любить мене.
Ти не мій батько.
«Народ Сицилії хоче стати невід'ємною частиною Італії,
єдиної і неподільної,
під управлінням Віктора Емануїла, їхнього конституційного монарха».
Так чи ні?
Ні.
Га?
-Так. -Так.
Ваша Ясносте.
Розступіться.
Княже.
Пропустіть Гепарда.
Доброго ранку, Княже.
ТАК
Друзі!
Ваші голоси
були підраховані
перевірені,
а потім знову підраховані й перевірені!
За проголосувало —
512 осіб!
Проти проголовувало —
нуль осіб.
Тому я можу оголосити,
на додачу до результатів інших муніципалітетів,
що сицилійський народ
вирішив об'єднатися з Італією
під управлінням Віктора Емануїла,
їхнього конституційного монарха!
Хай живе об'єднана Італія!
Ура!
Голово!
Що це за фальсифікація така?
Ніхто не проголосував проти?
А що стало з моїм голосом, доне Калоджеро?
Дайте мені спокій!
Ти однаково перемагав, то навіщо брехати?
Якщо такою народжується Італія,
то вона буде схожа на деформоване теля,
продажною і нечестивою!
Як і ти, доне Калоджеро Седара!
Ти продажний!
І завжди будеш продажним!
Профан!
ЗА МОТИВАМИ «ГЕПАРД» ДЖУЗЕППЕ Т. ЛАМПЕДУЗА
Переклад субтитрів: Олена Гердова