PALERM, ABRIL DEL 1861
Tancredi,
acceptes l'Angelica, aquí present, com a la teva legítima muller?
Sí.
Angelica,
acceptes el Tancredi, aquí present, com al teu legítim marit?
Sí.
Jo us declaro marit i muller.
En nom del Pare, del Fill i de l'Esperit Sant.
Amén.
Príncep.
- Com està? - Bé.
- El felicito per la boda. - Gràcies.
Adeu, príncep.
Adeu.
Mestre.
Disculpeu.
Ara toca entregar els regals.
Angelica.
Tancredi.
Ferran I el va regalar a la meva mare a Nàpols.
Em permet?
És molt generós, príncep.
És…
tot un honor.
Oncle, no sé què dir.
Gràcies.
Angelica, vine.
Senyors.
Admireu l'esplendor.
Va, que vegin el collaret.
Torno de seguida!
Descendeix d'un semental de la reina Isabel d'Espanya.
Com es diu?
Decideix-ho tu.
Ara és teu, fill.
L'anomenarem l'Alegria de Donnafugata!
Angelica, no ens el podem emportar.
- No hi ha estables a Torí? - Esclar que sí.
Però només ha viscut a Madrid i a Sicília.
- Moriria de fred al nord. - El papa s'emprenyarà.
Au va, Angelica.
Concetta!
Ens has enxampat. Ja estem discutint.
No era la meva intenció, Angelica.
Ja ho sabem, Concetta.
Ens mudem a Torí.
El Tancredi treballarà per al nou govern.
Sona molt avorrit, oi?
No. En absolut.
Deus estar molt content.
Esclar que sí, Concetta.
Gràcies.
Us deixo a soles.
No has perdut, Concetta.
Si això és el que penses.
Pensa en qui ets,
en el nom del teu pare.
Pots tenir el que vulguis.
I qui vulguis.
Per a tu.
Cada convidat en té un.
Gràcies, Angelica.
- Visca els nuvis! - Enhorabona!
- Visca el Tancredi! - Visca l'Angelica!
Mama.
On és la Concetta?
La Concetta?
- Senyoreta, on va tan sola? - Esperi, l'acompanyem!
Concetta.
- Hola, Concetta. - Concetta.
Ara escriuré al príncep.
Demà ens ocuparem de la resta.
"Li escrivim per informar-lo
que és aquí, en el nostre sant convent.
La princesa ha vingut a nosaltres
a la recerca de pau i refugi,
i l'hem acollit…
dins dels nostres murs sagrats."
És més tossuda que una mula!
Ha arribat una carta de Torí.
Per fi t'ha escrit el teu estimat Tancredi.
Llegeix la carta, papa!
- Sí, llegeix-la. - Un moment.
Llegeix-la tu a tothom.
"Estimadíssim oncle,
Chevalley de Monterzuolo,
un home important aquí al govern,
et vol proposar una cosa.
Et visitarà aquesta setmana.
Per favor, sigues amable amb ell.
Sé que ho faràs.
T'explicaria més coses,
però el príncep hereu organitza un ball aviat,
i l'Angelica no em deixarà en pau fins que valori tots els seus vestits.
Ni la meva dona ni jo hem oblidat
que aviat serà l'aniversari de la nostra cosina Concetta.
T'agrairíem que la felicitessis de part nostra.
Esperem que enguany es compleixi tot el que desitja.
El teu nebot que t'estima,
Tancredi."
És d'aquí dos dies.
Què farem?
L'anem a veure?
Saps que no ens vol veure.
Després de tant de temps? Ni tan sols en el seu aniversari?
Papa?
- Ho ha decidit ella. - Recordem que no és a la presó.
Ha escollit un camí sagrat.
N'hauríem d'estar contents.
I orgullosos.
No troba, pare?
Esclar, princesa.
És un do per a la família.
S'està preparant per professar.
Si ho fa, no la veurem més.
És el preu que haurem de pagar.
Passa un bon dia, tresor.
Te'n vas?
Sí, he de veure els meus banquers i ocupar-me d'uns afers al club.
Acabarem tard.
Segurament dormirem al Grand Hotel.
Sí? Aniràs a veure la Concetta?
No.
Deixa-la en pau.
Està patint. Allà es podrà recuperar.
- Sí. - Tens més fills.
Pensa en ells i en el seu futur.
- Res més? - Sí.
- Respecta la seva decisió. - Bé.
Promet-m'ho.
T'ho prometo!
Ja hi som.
Deixi de mirar-me així si no vol que li clavi un cop de puny.
No trencaré la meva promesa,
perquè serà vostè qui la vagi a veure.
Puja, Bendicò.
He vingut per implorar-l'hi, Concetta.
Torni a casa.
Em coneix des que vaig néixer.
No li agrada que per fi hagi trobat la meva vocació?
El que m'agradi a mi no importa.
Els seus germans i les seves germanes pateixen perquè no està amb ells.
No discutiré la meva decisió.
Quant a vostè,
no és aquí pels meus germans i les meves germanes,
que estimo molt.
És aquí pel meu pare.
El seu pare vol que sigui feliç.
Li pot dir que ho soc, pare.
Demà és el seu aniversari.
Cap pare podria oblidar un dia tan important.
Hola, busques companyia?
Príncep.
Bona nit.
Ves al teu lloc.
Em serveixes el meu conyac?
Gràcies.
Encara pateix per la seva filla Concetta?
Vostè va fer el que va fer pel seu bé.
- I pel dels altres. - Això és segur.
Casar-se amb el Tancredi l'hauria enfonsat. Són massa diferents.
Però està obsessionada. És molt tossuda.
Però jo ho soc encara més.
Faré que torni, d'alguna manera.
Vingui amb mi.
- Espera un moment. - No, vingui amb mi.
…beneïda sou vós entre totes les dones i beneït és el fruit del vostre ventre.
Santa Maria, mare de Déu, pregueu per nosaltres, pecadors…
Déu vos salve, Maria, plena de gràcia.
El Senyor és amb vós…
Per quin costat vols mirar?
¿Pel que fa el món gran
o pel que el fa petit?
- Què passa? - Ningú ho sap.
Li prometo que és la veritat, com és cert que soc aquí davant seu.
Don Calogero.
Que preparin una costella per al gos. No ha menjat.
Príncep.
No necessitem els títols.
Don Fabrizio.
La seva Concetta, muller de Crist.
No imagino com d'orgullosos deuen estar.
Sí. N'estem molt orgullosos.
Per cert…
segur que ha sentit parlar dels terrenys de l'Església
que el govern subhastarà.
Sí, esclar.
Limiten amb els meus.
Davall,
hi ha un gran jaciment de sofre.
Aquells terrenys es podrien comprar per una misèria.
- Podríem… - Però…
potser ha oblidat
que la meva filla està a punt de ser muller de Crist.
No seré jo qui converteixi les terres de l'Església
en una mena d'infern de sofre i flames.
- Què hi té a veure? - No tinc res més a dir.
Com vulgui…
príncep.
Un aiguardent.
- Gràcies. - Tingui.
Llet per al nen.
Per a vostè.
Una mica de pa, si us plau.
Una mica de pa, germanes.
- Per a vostè. - Gràcies.
Que la Verge les beneeixi.
Gràcies.
Senyora.
Què vol, germana?
No soc monja.
Encara no.
Em vol oferir la seva ajuda?
Les dones com vostè solen insultar-me, no ajudar-me.
Esperi.
Ajudi'm a entendre-ho.
Com és la seva vida?
Què vol de mi, novícia?
Conèixer-la.
Dona aigua al cavall.
Pare, de debò vol que vagi amb ell?
Sí. T'has de familiaritzar amb algunes coses.
Ja, però què em pot ensenyar ell?
Príncep, seran dies durs.
Dius que el meu fill és tou?
No…
Si don Paolo ho prefereix, podríem marxar…
Marxareu quan jo ho digui.
Com vulgui.
Deixa'ns un moment a soles.
Príncep.
Paolo, aquest viatge t'anirà bé.
Has d'aprendre a cuidar les nostres coses.
Un dia seràs la roca sobre la qual se sostingui la família.
Ets el meu hereu.
No ho oblidis.
Sí, pare.
Bé.
Pots agafar el cavall del Tancredi.
Gràcies, pare.
Ha vingut.
Me n'alegro molt.
No crec que ella pensi el mateix.
Ja ho hem parlat.
Té molt poder per ser novícia.
El meu pare és el príncep de Salina.
Un nom important.
Vingui amb mi.
Així que així viu la princesa de Salina.
Aquí hi ha pau.
Abans no?
Digui'm la veritat. El dolor la va portar aquí?
La vida no només és patiment.
L'amor tampoc ho és.
Vostè com ho sap?
Això seu no és amor.
Si no és amor, no sé què és.
I les altres, les mullers?
El seu pare té una amant?
Una amant?
Té una puta.
Princesa, no hi ha gràcia en la ira.
M'ha fet venir aquí,
no per salvar-me, sinó per insultar-me.
Perdoni'm.
Tornarà?
No.
Però em podria venir a veure,
ja que té tanta curiositat.
Príncep.
Vull veure la meva filla.
Ho sento.
En aquest moment no és possible.
Mare…
l'hi suplico,
en el meu nom
i en el de la meva dona, la seva benefactora,
convenci la meva filla que el seu lloc és a casa amb nosaltres.
Amb tot el respecte, príncep,
no em van nomenar cap d'aquest orde
per dissuadir les joves d'unir-se a nosaltres.
Li recordo que tinc tot el dret
d'emportar-me la meva filla per la força, si calgués.
Cosa que, n'estic segura, milloraria moltíssim la seva situació.
A més, la Concetta ha dit explícitament
que no tornarà a casa amb vostè.
Bona nit.
Don Fabrizio.
Em permet?
Sí, esclar.
Gràcies.
Li volia fer una pregunta sobre el seu home,
Russo.
Puc confiar en ell?
El nostre home, Russo.
Els terrenys d'Argivocale que em va donar
no produeixen els beneficis que esperava.
Ja, però cal tenir molta paciència amb la terra, cregui'm.
- Sí, esclar. - És així.
No està preocupat?
Som poc més
que una colònia piemontesa.
Els nostres governants estan lluny. S'ha creat una mena de buit…
on triomfa el caos.
Davant l'absència d'autoritat, alguns homes,
de baixa categoria,
creuen que se'n poden aprofitar.
Homes com Russo, vol dir?
No només ell.
Per favor, expliqui's. Parli clar.
Salina, crec que m'ha entès perfectament.
Si no posem paranys de seguida,
aquelles rates
sortiran en massa de les clavegueres
i se'ns cruspiran.
L'any passat això va produir 23 alforges i 7 cofres de llana.
No li sembla poc?
Doncs…
Cal recordar als parcers les seves obligacions.
Ho farem després, don Paolo.
Mengem ara?
D'acord.
Vaig a buscar llenya.
L'ajudaré. L'acompanyo.
No, don Paolo.
Descansi una mica. Segui aquí.
No vull un tracte especial. Vull ser útil.
Com vulgui, don Paolo.
En aquest cas, asseguri's que els cavalls
mengen i beuen.
Cal posar-hi més sal.
Però tampoc n'hi posis massa.
- Don Calogero. - On eres?
Fa segles que t'espero.
Ho sento.
Sa excel·lència m'ha fet acompanyar-lo a visitar les seves terres.
No puc anar a les mines amb vostè.
Russo!
Què coi és això?
S'agenolla davant d'ell?
Vostè només s'agenolla davant del meu pare.
Don Paolo, som vells amics.
Hem vingut a servir els interessos del seu pare.
Treballo per la glòria del príncep Fabrizio, esclar.
L'hi dec tot.
És cert, don Calogero.
És cert.
Perquè, digui'm…
vostè què seria sense el cognom de la meva família?
Res.
Absolutament…
res.
Segui.
Per què no menja amb mi?
Porteu un altre plat!
No es molesti.
El que és meu és seu. Segui.
Ja és aquí.
El seu pare ja li deu haver parlat de les terres de Lercara, oi?
Són de l'Església. Limiten amb les nostres.
Sota la superfície, hi ha uns jaciments de sofre molt rics.
Sembla que l'Església ha de vendre aquelles terres.
I ho ha dit al meu pare?
No, don Paolo.
M'ha semblat millor fer una…
valoració abans de la importància dels jaciments.
Sense dir-m'ho?
Don Paolo, fa més d'un any
que uns bandits extreuen sofre il·legalment.
Són perillosos.
Són uns bàrbars.
I jo l'he de cuidar.
Llavors, amb una inversió adequada,
el nou propietari podria fer molts diners.
Els nous propietaris.
Les nostres famílies.
Pensi com estaria d'orgullós el seu pare de vostè.
Vine amb mi, va!
És aquí.
Vol entrar?
Té set? Vol beure res?
No, gràcies.
Quants anys té, senyora?
Quant temps més tindrà aquesta vida?
Podria morir en un incendi demà.
I la seva ànima?
- Correré el risc. - Faci-ho amb nosaltres.
Si ho vol, la porto a casa amb mi.
El convent? Allò no és casa seva.
Casa seva té cent habitacions, jardins, jardiners i frescos al sostre.
Això és casa del meu pare, no meva.
Ja no ho és.
De vegades, aquesta també és casa seva.
No vol acostar-me a Déu
la meitat del que desitja castigar el seu pare.
L'any passat, el meu pare va venir a visitar-me del nostre poble.
Deu anys després.
Va veure com visc,
el meu pis i les meves comoditats.
Sabia que no estava casada.
Em va escopir a la cara
i va tornar a casa.
Resi amb mi, d'acord?
Per a què?
El seu pare no és com el meu.
Ell l'estima, Concetta.
Anhela que torni.
Res del que faci canviarà això.
No accepto sermons sobre la natura de l'amor del meu pare, senyora.
Doncs accepti això.
El món està ple de coses que encara pot experimentar.
Sé el que li va passar, princesa.
La traïció que va patir.
Com de prop va estar de l'èxtasi
i del seu primer moment de desig.
Ho pot tornar a sentir.
Potser patirà una mica,
però és millor viure que pansir-se.
La seva vida és seva, senyora.
He fet el que he pogut.
Jo també.
…pels segles dels segles.
Amén.
…en una criatura nova,
feta a imatge de Déu, en veritat, santedat i justícia.
En nom del Pare, del Fill i de l'Esperit Sant.
Amén.
Germana Elena,
a partir d'avui, ja no portes el nom del teu pare.
Rep l'anell de la fe,
el segell de l'Esperit Sant.
Ara ets muller de Déu.
Vinga! Treballeu!
Descarregueu, va!
Afanyeu-vos!
Espavila't! Vinga!
Posa'ls allà!
De pressa!
Digue'ls-ho, Russo.
Només volem inspeccionar la mina
i després marxarem.
En nom del príncep de Salina!
I per què no m'inspecciones el cul també?
Marxem, don Paolo.
Sempre podem tornar amb més homes.
Don Calogero, deixi'm dos dels seus homes.
Esclar.
Endavant. Els meus vells pulmons no suporten això.
- Ja hi pot anar. - Som-hi.
Endavant.
En nom del meu pare,
insisteixo a inspeccionar la mina.
Don Paolo!
Don Paolo, l'hi prego!
Don Paolo, marxem.
Vostè és un covard.
Un vilà menyspreable i innoble. Un cagacalces! Som-hi!
Alto, desgraciat!
Alto, he dit!
M'agradaria saber què et passa avui.
Sembles desmaiada.
No, príncep. És que…
avui no sento tanta passió.
Vaja. No sent passió.
El món està de cap per avall.
D'on has tret això?
D'on ho has tret?
Tu i la Concetta?
Aquella mocosa…
com gosa ficar-se en la meva vida?
I tu, com goses?
Com goses?
Només volia ajudar.
Tu només m'ajudes amb una cosa.
Bé…
m'ajudaves.
No parava de parlar,
sense ni tan sols respirar.
Em va deixar sense alè a mi.
Obriu la porta!
Obriu la maleïda porta!
M'ha cridat, mare?
És un regal del meu pare.
L'utilitza per estudiar el cel?
És el que ell vol.
I per això no ho fa.
- Té punts blancs. - Sí.
- La semblança… - Bona nit.
Fabrizio, ell és…
Cavaller Chevalley de Monterzuolo. Al seu servei.
És l'amic del Tancredi. De Torí.
Parlarem demà. He d'anar al llit.
- Però Fabrizio… - No.
- Està molt cansat. - No es preocupi.
Princesa.
- Segui. - Bon dia, pare.
El van ofendre les meves males maneres d'anit?
Si és el cas, perdoni'm.
No, no hi ha res a perdonar. M'han cuidat molt bé.
Cavaller, vol beure cafè?
Potser un got d'aigua glaçada, si us plau.
Tregui's la jaqueta, cavaller.
Sí.
Només l'hi permet perquè ve del nord.
A mi mai m'ho permetria.
Si es vol refrescar, per què no tasta el nostre granissat?
Gràcies.
Dona-li la nata.
Està més bo.
Deliciós.
Anit vaig rellegir la carta del meu nebot Tancredi.
Hi diu que em vol proposar una cosa.
Sí.
- Potser ara no és… - No tinc secrets amb la meva família.
El govern vol nomenar alguns sicilians il·lustres
senadors del Regne.
No hi ha nom més il·lustre que el seu.
¿Ha vingut fins aquí per oferir-me un seient
en el Senat d'aquesta nova Itàlia seva?
També és seva, príncep.
Sort que el Paolo no hi és.
Cavaller…
don Fabrizio és un par del Regne de Sicília.
No li sembla que ser senador és una ocupació massa modesta?
Princesa,
el cavaller no em volia insultar.
Fabrizio, no deus voler…
Parli.
Gràcies, príncep.
Com sap, la unificació d'Itàlia encara no ha acabat.
Venècia encara és austríaca i a Roma mana el papa.
Crec que Garibaldi vol marxar sobre Roma.
El rei l'hi ha prohibit.
Marxar contra el papa significaria una guerra immediata amb França.
I la fi d'aquest nou regne.
El país és jove i fràgil.
Necessita l'ajuda dels més forts.
Necessita Sicília i el Gattopardo.
Senyor Mario!
Príncep…
Don Paolo.
Atura la teva mare i les teves germanes!
Alto! Espereu!
Chiara, no!
Paolo!
No!
Mama!
No!
Deixa'm anar, Fabrizio!
Deixa'm anar!
Fill meu!
Príncep, ha estat el cavall.
No!
Ha estat el cavall!
Stella…
Vine…
Vine, Stella.
Vine amb mi.
Stella, vine amb mi.
Santa Maria, mare de Déu, pregueu per nosaltres, pecadors,
ara i en l'hora de la nostra mort. Amén.
Déu vos salve, Maria, plena de gràcia. El Senyor és amb vós.
Beneïda sou vós entre totes les dones
i beneït és el fruit del vostre sant ventre, Jesús.
Santa Maria, mare de Déu, pregueu per nosaltres, pecadors,
ara i en l'hora de la nostra mort. Amén.
Príncep.
Quina pèrdua.
És un dolor infinit.
Concetta.
BASADA EN LA NOVEL·LA DE LAMPEDUSA
Subtítols: Tulio Labadie