LEOPARDEN
PALERMO, APRIL 1861
Tancredi, tager du Angelica til din retmæssige hustru?
Ja.
Angelica,
tager du Tancredi til din retmæssige ægtemand?
Ja.
Jeg erklærer jer nu for rette ægtefolk at være.
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn, amen.
Amen.
Fyrste!
-Går det godt? -Ja.
-Tillad mig at lykønske Dem. -Tak.
Farvel, fyrste.
Farvel.
Maestro.
Undskyld.
Der skal gives gaver.
Angelica.
Tancredi.
Den blev givet til min mor af Ferdinand 1. af Napoli.
Må jeg have lov?
Det er gavmildt af Dem, fyrste.
Vi er meget beærede.
Onkel, jeg er helt målløs.
Tak.
Angelica, kom.
Mine herrer.
Se, hvor smuk den er.
Lad dem se halskæden.
Jeg er straks tilbage.
Hun kommer fra dronning Isabella af Spaniens eget stutteri.
Hvad hedder hun?
Navngiv hende.
Hun er din nu.
Lad os kalde hende Donnafugatas Fryd!
Angelica, vi kan ikke tage hende med.
-Er der ingen stalde i Torino? -Selvfølgelig!
Den stakkels hoppe har boet i Madrid og Sicilien.
-Hun fryser ihjel nordpå. -Far bliver ked af det.
Angelica, kom nu.
Åh, Concetta!
Du tog os i at skændes allerede.
Det var ikke meningen, Angelica.
Selvfølgelig ikke. Det ved vi.
Vi flytter til Torino. Tancredi er blevet tilbudt et job i den nye regering.
Det lyder trist, ikke?
Nej, slet ikke. I må være meget glade.
Selvfølgelig, Concetta.
Tak.
Jeg lader jer være alene.
Du har ikke tabt, Concetta.
Hvis det er det, du tænker.
Tænk på, hvem du er
med din fars navn.
Du kan få alt, hvad du vil have.
Hvem som helst.
Her.
Jeg har en til alle.
Tak, Angelica.
-Længe leve de nygifte! -Tillykke!
-Viva Tancredi! -Viva Angelica!
Mor.
Hvor er Concetta?
Concetta?
Hvorfor er du alene? Hvor skal du hen?
Vent, vi følger dig!
Concetta.
-Hej, Concetta. -Concetta.
Jeg skriver til fyrsten med det samme. Resten kan arrangeres i morgen.
"Vi skriver til Dem at fortælle, at hun er her i vor hellige kloster.
Fyrstinden kom til os for at søge fred og ly,
og vi tog hende ind,
inden for vore hellige mure."
Hun er stædig som et æsel!
Brev fra Torino.
Din elskede Tancredi har endelig skrevet til dig.
Læs brevet, far!
-Fabrizio, læs det. -Et øjeblik.
Læs det for alle.
"Kæreste onkel,
Chevalley af Monterzuolo,
en vigtig mand her i regeringen,
har et forslag til dig.
Forvent et besøg af ham inden for en uge.
Og vær sød at behandle ham venligt.
Det ved jeg, at du vil.
Jeg vil gerne skrive mere,
men kronprinsen holder snart bal, og Angelica giver mig ikke et øjebliks ro,
før jeg har set alle hendes kjoler.
Hverken min hustru eller jeg har glemt, det snart er Concettas fødselsdag.
Vi vil være taknemmelige, hvis du vil overbringe vores kærligste hilsener.
Vi håber, dette år vil bringe alt,
hvad hun ønsker sig.
Din hengivne nevø,
Tancredi."
Hun har fødselsdag om to dage.
Hvad skal vi gøre?
Skal vi besøge hende?
Du ved, hun ikke vil se os.
Efter al den tid? Ikke engang på hendes fødselsdag?
Far?
Hun traf sit valg.
Det er værd at erindre, at Concetta ikke er i fængsel.
Hun følger en hellig vej.
Vi burde glæde os på hendes vegne.
Og være stolte.
-Ikke sandt, fader? -Selvfølgelig, fyrstinde.
Det er en gave til jeres familie.
Concetta aflægger snart sit løfte.
Gør hun det, ser vi hende ikke igen.
Så er det den pris, vi må betale.
-Hav en dejlig dag, min skat. -Går du?
Jeg har en aftale i banken og skal lave forretninger i klubben.
Det bliver sent.
Vi sover nok på Grand Hotel.
Er det sandt? Skal du se Concetta?
Nej.
Du må lade hende være.
Hun lider, og der kan hun få det bedre.
-Ja. -Du har andre børn.
Tænk på dem og deres fremtid.
-Var der mere? -Ja.
-Respekter hendes beslutning. -Godt.
Lov mig det.
Det lover jeg!
Så er vi her!
Hold op med at se sådan på mig, medmindre jeg skal slå dig.
Jeg bryder ikke mit løfte,
for det er dig, der skal besøge hende.
Kom så, Bendicò.
Jeg er kommet for at bønfalde dig.
Kom hjem igen.
Du har kendt mig, siden jeg blev født.
Det burde glæde dig, jeg endelig har fundet mit kald.
Hvad, der glæder mig, er lige meget.
Du har brødre og søstre,
som lider, fordi du ikke er der.
Min beslutning er ikke til diskussion. Hvad angår dig,
så er du her ikke på vegne af mine brødre og søstre,
som jeg elsker højt,
men på vegne af min far.
Din far ønsker bare, du er glad.
Så kan du fortælle ham, at det er jeg.
Det er din fødselsdag i morgen.
Ingen far kan glemme så vigtig en dag.
Vil du have selskab?
Fyrste!
Godaften,
Gå derhen, hvor du skal.
Må jeg få min cognac?
Tak.
Giver Concetta dig stadig bekymringer?
Du gjorde det, du gjorde for hendes skyld.
-Og alle andres. -Det er helt sikkert.
Et ægteskab med Tancredi havde knust hende.
De er for forskellige. Men hun er besat. Hun er så stædig.
Men jeg er mere stædig end hende.
Jeg skal nok få hende tilbage.
Kom med mig.
Nej, vent et øjeblik.
Kom nu bare.
Velsignet er du iblandt kvinder, og velsignet er dit livs frugt, Jesus.
Hellige Maria, Guds Moder, bed for os syndere…
Hil dig Maria, fuld af nåde, Herren er med dig.
Velsignet være…
"Hvilken ende vil du se igennem?
Den, der gør verden stor,
eller den, der gør den lille?"
-Hvad sker der? -Ingen ved det.
Jeg lover Dem, det er sandheden. som jeg står her foran Dem.
Don Calogero.
Hunden har ikke spist endnu. Hent en svinekotelet.
-Fyrste! -Der er ingen grund til at anvende titler.
Don Fabrizio.
Din Concetta, en Kristi brud.
De må være så stolt.
Ja. Vi er meget stolte.
Så…
De må have hørt om kirkens jord,
at staten sætter den på auktion.
Ja, naturligvis.
Den støder op til min.
Under den er der rige svovlaflejringer.
Jorden kan købes for en slik.
-Vi kunne… -Men…
De glemmer,
at min datter snart er Kristi brud.
Jeg vil ikke gøre kirkens jord til et helvede fuld af svovl og flammer.
-Hvad har det at gøre… -Det er min beslutning.
Som De ønsker…
…fyrste.
En akvavit.
-Tak. -Her.
Lidt mælk til barnet.
Her.
Lidt brød.
Lidt brød, søstre.
-Her. -Tak.
Tak. Må Maria velsigne jer.
Tak.
Frue.
Hvad kan jeg gøre for Dem, søster?
Jeg er ikke nonne.
Bestemt ikke.
Vil De hjælpe mig?
Jeg får hårde ord fra kvinder som Dem, ikke almisser.
Vent.
Hjælp mig med at forstå.
Hvordan er Deres liv?
Hvad vil De mig, novice?
Lære Dem at kende.
Giv hesten vand.
Far, skal jeg virkelig gå med ham?
Ja. Du skal lære et par ting.
Ja, men hvad kan han lære mig?
Fyrste, det bliver nogle hårde dage.
-Siger du, min søn er en svækling? -Nej…
Hvis Don Paolo vil, kan vi ride ud…
I rider ud, når jeg siger det.
Som De ønsker.
Lad os være alene et øjeblik.
Fyrste.
Paolo, denne rejse vil hjælpe dig.
Du må lære at tage dig af det, der er dit.
En dag bliver du det fundament, din familie står på.
Du er min arving.
Glem ikke det.
Ja, far.
Godt.
Tag Tancredis hest, hvis du vil.
Tak, far.
Du kom.
Det er jeg glad for.
Jeg ved ikke, hun er enig.
Jeg har talt med hende.
Sikken indflydelse for en novice.
Min far er fyrsten af Salina.
Et vigtigt navn.
Kom.
Er det sådan, fyrstinden af Salina lever?
Her er fredeligt.
Men ikke før?
Fortæl mig sandheden. Var det smerte, der bragte Dem her?
Men livet er mere end lidelse.
Kærlighed er mere.
Hvad ved De om det?
Deres er ikke kærlighed.
Så ved jeg ikke, hvad det er.
Og de andre kvinder? Hustruerne?
-Har Deres far en elskerinde? -En elskerinde? Han har en luder.
Fyrstinde, der er ingen ynde i vrede.
De bad mig komme,
ikke for at redde mig, men for at fornærme mig.
Tilgiv mig.
Vil De komme igen?
Nej.
Men De kan besøge mig,
hvis De er så nysgerrig.
Fyrste!
Jeg vil se min datter.
Jeg beklager.
Det er ikke muligt lige nu.
Moder, jeg…
Jeg beder Dem,
på mine vegne
og min hustrus, jeres velynder,
overbevis min datter om, at hendes plads er hjemme hos os.
Med al respekt, fyrste,
blev jeg ikke overhoved af denne orden
for at afskrække piger fra at gå ind i den.
Jeg må minde om, at jeg er i min ret til at slæbe min datter ud herfra med tvang.
Jeg er sikker på,
det ville forbedre Deres situation.
Desuden har Concetta sagt,
hun ikke har i sinde at vende hjem med Dem.
Godaften.
Don Fabrizio.
Må jeg få lov?
Værsgo.
Tak.
Jeg ville tale med Dem om Deres mand,
Russo.
Kan jeg stole på ham?
Vores mand, Russo.
Jorden, De gav mig ved Argivocale,
giver ikke det overskud, jeg havde håbet på.
Nej, men man må være meget tålmodig med jord, tro mig.
-Selvfølgelig. -Sådan er det.
Er De ikke bekymret?
Vi er lidt flere
end en Piemonte-koloni.
Vores herskere er langt væk.
Der er opstået et slags tomrum,
hvor kaos hersker.
I dette fravær af autoritet, siger nogle, der er mænd,
lave mænd,
som tror, de kan udnytte det.
Lave mænd som Russo, mener De?
Og andre.
Uddyb det. Tal, så man forstår det.
Jeg tror, De forstår det, Salina.
Hvis vi ikke lægger fælder så hurtigt som muligt,
vil disse rotter
vrimle op fra kloakkerne
og overmande os.
Sidste år gav jorden 23 sadeltasker og 7 kasser uld.
Lyder det ikke som for lidt?
Tja…
Forpagterne skal mindes om deres forpligtelser.
Vi minder dem om det senere, Don Paolo.
Skal vi spise frokost nu?
Godt så.
Jeg samler lidt træ.
Jeg hjælper. Jeg går med.
Nej, Don Paolo.
Sid derovre og hvil Dem lidt.
Jeg vil ikke have særbehandling, men være nyttig.
Som De vil, Don Paolo.
I så fald kan De sørge for, at hestene
bliver fodret og vandet.
Det mangler salt.
Men gør det ikke for salt.
-Don Calogero. -Hvor har du været?
-Jeg kunne have anlagt skæg i ventetiden. -Undskyld.
Hans Excellence bad mig tage ham med for at se hans jord.
Jeg kan ikke tage til minerne med Dem.
Russo! Hvad fanden er det her?
Knælede du for ham?
Du knæler ikke for andre end min far.
Don Paolo, vi er gamle venner.
Vi er her for at tjene din fars interesser.
Jeg arbejder for fyrste Fabrizios ære, naturligvis. Jeg skylder ham alt.
Det gør du, Don Calogero.
Det gør du.
Så sig mig…
Hvad ville du være uden min families navn?
Ingenting.
Ikke…
…noget som helst.
Sid ned.
Spis sammen med mig, Don Paolo.
Kom med mere mad!
Nej, tak.
Det, der er mit, er dit. Sid ned.
Der er den.
Din far må have talt med dig
om jorden ved Lercara, ikke?
Kirkens jord. Den grænser op til vores.
Under overfladen er der rige svovlaflejringer.
Vi forstår, at kirken skal sælge jorden.
Og har du sagt det til min far?
Nej, det har jeg ikke, Don Paolo.
Jeg tænkte, det ville være klogere…
at undersøge størrelsen af aflejringerne først.
Uden at fortælle mig det?
Don Paolo, i over et år nu
har røvere ulovligt udvundet svovl.
De er farlige.
De har ingen Gud.
Og De er i min varetægt.
Hvis jorden blev erhvervet som en investering…
kunne den nye ejer tjene mange penge.
De nye ejere.
Din og min familie.
Tænk, hvor stolt din far ville være af dig.
Kom med mig!
Så er vi her.
Vil De indenfor?
Vil De have noget at drikke?
Nej, tak.
Hvor gammel er du?
Hvor længe vil du fortsætte med dette liv?
Jeg kan dø i en brand i morgen.
Hvad med din sjæl?
-Jeg tager chancen. -Tag den med os.
Bare sig til, så tager jeg dig med hjem.
Klostret? Det sted er ikke dit hjem.
Dit hjem har hundrede værelser, haver, gartnere,
malerier af guderne i loftet.
Du taler om min fars hus, ikke mit.
Ikke længere.
Det her er også hans hjem nogle gange.
De vil ikke bringe mig tæt på Gud
halvt så meget, som du vil straffe din far.
Sidste år kom min far på besøg
fra vores landsby.
Der var gået ti år.
Han så, hvordan jeg lever, min lejlighed, mine fornødenheder.
Han vidste, jeg ikke var gift.
Han spyttede mig i ansigtet og tog hjem.
Vil du bede med mig?
Hvorfor?
Din far er ikke som min.
Han elsker dig, Concetta.
Han længes efter, du vender hjem.
Intet, du kan gøre, vil ændre det.
Jeg vil ikke prædikes til
om min fars kærlighed, frue.
Så bliv prædiket til om dette.
Der er for meget tilbage i verden for dig at føle.
Jeg ved, hvad der skete for dig.
Det forræderi, du led.
Hvor tæt du må have været på ekstase,
på dit eget første øjebliks begær.
Alt det kan ske igen.
Det svider måske lidt.
Men det er bedre at leve end at visne.
Dit liv er dit eget, frue.
Jeg har gjort, hvad jeg kan.
Det har jeg også.
…verden uden ende.
"Amen."
…det nye menneske,
som blev skabt i Guds billede, i Sandhed, Retfærdighed og Hellighed.
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn.
Amen.
Søster Elena,
fra i dag vil du ikke længere bære din fars navn.
Modtag troens ring,
Helligåndens segl.
Du er nu viet til Gud.
Kom så!
Læs af, hurtigt!
Fart på!
Vågn op! Kom nu!
Derover med dem!
Fart på!
Sig det til dem, Russo.
Vi vil bare inspicere minen,
så går vi igen.
I fyrsten af Salinas navn!
Hvorfor inspicerer I ikke mit røvhul, mens I er i gang?
Kom, Don Paolo.
Vi kan komme tilbage med flere mænd.
Don Calogero, Giv mig to af dine livvagter.
Naturligvis.
Gå, mine gamle lunger kan ikke klare det.
-Kom af sted. -Kom så.
Af sted!
I min fars navn,
lad mig undersøge minen!
Don Paolo!
Don Paolo, jeg beder dig!
Don Paolo, lad os gå.
Du er en kujon.
En afskyelig, vasket skurk. En kujon! Kom så!
Stands, dit svin!
Stands, sagde jeg!
Hvad er der med dig i dag?
Du er som en kæp i mudderet.
Nej, fyrste. Jeg… Jeg er ikke så lidenskabelig i dag.
Nå, hun er ikke lidenskabelig!
Verden er virkelig vendt på hovedet!
Hvor har du det fra?
Dig og Concetta?
Den lille møgunge.
Hvor vover hun at blande sig i mit liv?
Og hvor vover du?
Hvor vover du?
Jeg ville bare hjælpe.
Du hjælper mig kun med én ting.
Eller det plejede du.
Han blev ved med at tale og tale
uden at trække vejret.
Det gjorde mig også forpustet.
Åbn døren!
Åbn den forbandede dør!
De sendte bud efter mig, moder.
Det er en gave fra min far.
Bruger De den til at studere himlen?
Det ville han gerne have.
Og derfor gør De det ikke.
-Den er prikket, hvid. -Ja.
-Meget realistisk. -Godnat.
Fabrizio, det er…
Sir Chevalley af Monterzuolo. Til tjeneste.
Han er Tancredis ven.
Vi taler i morgen. Jeg skal i seng nu.
-Fabrizio… -Nej.
-Han er meget træt. -Bare rolig.
Fyrstinde.
-Sid ned. -Godmorgen, far.
Fornærmede mine dårlige manerer Dem i går?
I så fald må De undskylde.
Nej, på ingen måde. Jeg er blevet godt opvartet.
Vil De have kaffe?
Et glas isvand, tak.
Tag frakken af.
Ja.
Kun folk nordfra får lov til det.
Hun ville aldrig give mig lov.
Hvis du skal køle ned, så prøv vores granita.
Tak.
Giv ham fløden. Den er bedre med fløde.
Den smager skønt.
Jeg læste min nevø Tancredis brev igen i aftes.
Han sagde, De havde et forslag til mig.
Ja.
-Måske er det ikke… -Jeg har ingen hemmeligheder for familien.
Regeringen vil udnævne en række berømte sicilianere
som kongerigets senatorer.
Intet navn er mere berømt end Deres, fyrste.
Er De taget hele vejen for at tilbyde mig en plads
i senatet i jeres nye Italien?
Italien er også Deres, fyrste.
Godt, at Paolo ikke er her.
Herre…
Don Fabrizio tilhører kongeriget Sicilien.
Mener De ikke, en plads i senatet er for lav til en mand af hans navn?
Fyrstinde!
Herren ønsker ikke at fornærme mig.
Fabrizio, du vil ikke seriøst…
Fortsæt.
Tak, fyrste.
Som De ved, er foreningen af Italien endnu ikke på plads.
Venedig er under østrigsk styre, Rom tilhører paven.
Som jeg forstår det, vil Garibaldi marchere mod Rom.
Men kongen forbyder det.
En italiensk hær, der marcherer mod paven, ville betyde krig mod Frankrig.
Og enden på dette nye kongerige.
Landet er ungt og skrøbeligt.
Det har brug for den stærkeste ved roret.
Den har brug for Sicilien og Leoparden.
Hr. Mario!
Fyrste…
Don Paolo.
Din mor, dine søstre, stop dem!
Stop! Vent!
Chiara, lad være!
Paolo!
Nej!
Mor!
Nej!
Slip mig, Fabrizio!
Slip mig!
Min søn!
Fyrste, det var hesten.
Nej!
Det var hesten!
Stella…
Kom…
Kom, Stella.
Kom væk.
Stella, kom med mig.
Hellige Maria, Guds Moder, bed for os syndere,
nu og i vores dødstime. Amen.
Hil dig, Maria, fuld af nåde. Herren er med dig.
Velsignet er du blandt kvinder,
og velsignet er dit livs frugt, Jesus.
Hellige Maria, Guds Moder, bed for os syndere,
nu og i vores dødstime. Amen.
Fyrste!
Hvilket forfærdeligt tab.
Vores sorg er uendelig.
Concetta.
BASERET PÅ BOGEN "LEOPARDEN"
Tekster af: Jakob Jensen