A PÁRDUC
PALERMO, 1861. ÁPRILIS
Tancredi,
elfogadod Angelicát hites feleségedül?
Igen.
Angelica,
elfogadod Tancredit hites férjedül?
Igen.
Ezennel házastársakká nyilvánítalak benneteket.
Az Atya, a Fiú és a Szentlélek nevében.
Ámen.
Herceg úr.
- Hogy van? - Jól.
- Hadd gratuláljak önnek! - Köszönöm.
Viszlát, herceg úr!
Viszlát!
Karmester!
Elnézést.
Átadnánk az ajándékokat.
Angelica!
Tancredi!
Ezt I. Ferdinánd nápolyi király adta az anyámnak.
Megengeded?
Nagylelkű öntől, herceg úr.
Megtisztelő
számunkra.
Nem is tudom, mit mondhatnék.
Köszönöm.
Angelica, gyere!
Uraim!
Milyen gyönyörű!
Mutasd meg nekik!
Rögtön jövök!
Izabella spanyol királynő ménesgazdaságából való.
Hogy hívják?
Majd te elnevezed.
Most már a tiéd, fiam.
Legyen a neve Donnafugatai Boldogság!
Angelica, nem vihetjük magunkkal.
- Torinóban nincsenek istállók? - Dehogynem.
De szegény csak Madridot és Szicíliát ismeri.
Északon halálra fagyna.
Megbántjuk apámat.
Angelica, ugyan már!
Concetta!
Rajtakaptál minket. Máris civakodunk.
Nem állt szándékomban, Angelica.
Persze, Concetta. Tudjuk.
Torinóba költözünk.
Állást ajánlottak neki az új kormányban.
Unalmasnak hangzik, nem igaz?
Nem, egyáltalán nem.
Biztos nagyon örülsz.
Hát persze, Concetta.
Köszönöm.
Most megyek.
Még nem veszett el minden,
ha ez jár a fejedben.
Gondolj arra, ki vagy,
az apád nevére!
Bármit megkaphatsz.
És bárkit.
Tessék.
Mindegyikőtök kap egyet.
Köszönöm, Angelica.
- Éljen az ifjú pár! - Gratulálunk!
- Éljen Tancredi! - Éljen Angelica!
Anyám!
Hol van Concetta?
Concetta?
- Hölgyem, miért van egyedül? Hova megy? - Várjon, majd mi elvisszük!
Concetta.
- Isten hozott! - Concetta.
Azonnal írok a herceg úrnak.
A többit holnap elintézzük.
„Azért írunk, hogy tájékoztassuk,
Concetta a zárdánkban tartózkodik.
A hercegnő azért jött hozzánk,
hogy békét és menedéket kérjen,
ezért mi befogadtuk őt
szent falaink közé.”
Makacs, mint egy öszvér!
Levél jött Torinóból.
A szeretett Tancredijük végre levelet írt.
Olvassa fel, apám!
- Igen, olvasd! - Mindjárt!
Olvasd fel inkább te!
„Drága bácsikám!
Chevalley di Monterzuolo,
a kormány egyik fontos tagja,
ajánlatot kíván tenni önnek.
A héten számíthat a látogatására.
Kérem, viselje gondját!
De tudom, hogy így lesz.
Írnék még többet is,
de a koronaherceg hamarosan egy bált rendez,
és Angelica nem hagy nyugton, amíg véleményt nem mondtam a ruháiról.
Nem feledkeztünk meg róla,
hogy a napokban lesz Concetta születésnapja.
Hálásak lennénk, ha átadná neki a jókívánságainkat.
Reméljük, hogy az idei évben valóra válik
minden, amit csak kíván.
Szerető unokaöccse:
Tancredi.”
- Két nap múlva lesz a születésnapja. - Mit tegyünk?
Meglátogassuk?
Nem akar látni minket.
Még ennyi idő után sem? A születésnapján?
Apám?
Ő döntött így.
Ne feledjük, hogy Concetta nem börtönben van.
Szent úton jár.
Örülnünk kellene neki.
És büszkének lenni.
Nem igaz, atyám?
De, hercegné.
Ez ajándék a családjuknak.
Concetta fogadalmat kíván tenni.
Ha megteszi, többé nem látjuk.
Akkor ez az ár, amit meg kell fizetnünk.
Szép napot, drágám!
Mész valahova?
Találkozom a bankáraimmal, és megbeszélünk pár dolgot a klubban.
Elhúzódhat.
A Grand Hotelben szállunk meg.
Valóban? Concettához mész?
Nem.
Hagyd őt békén!
Szenved, és azon a helyen gyógyul.
- Igen. - Más gyerekeid is vannak.
Gondolj inkább az ő jövőjükre!
- Még valami? - Igen.
- Tartsd tiszteletben a döntést! - Jó.
Ígérd meg!
Megígérem!
Jól van.
Ne nézzen így rám, ha nem akarja, hogy megüssem!
Amúgy sem szegem meg az ígéretem,
mert maga fog találkozni vele.
Gyere, Bendicò!
Azért jöttem, hogy könyörögjek önnek.
Jöjjön haza!
Születésem óta ismer engem.
Örülnie kellene, hogy végre megtaláltam a hivatásomat.
Nem számít, hogy én minek örülök.
Bátyjai és húgai vannak otthon,
akik szenvednek az ön hiányától.
A döntésem végleges.
Ami pedig magát illeti,
nem a bátyáim és húgaim küldték ide,
akiket nagyon szeretek, hanem az apám.
Azt szeretné, hogy boldog legyen.
Akkor megmondhatja neki, hogy az vagyok.
Holnap lesz a születésnapja.
Egy édesapa sem felejthet el egy ilyen fontos napot.
Társaságra vágysz?
Herceg úr.
Jó estét!
Menj a helyedre!
Kaphatok egy konyakot?
Köszönöm.
A lánya még mindig fájdalmat okoz?
Az ő érdekei alapján cselekedett,
- és mindenki másé alapján. - Az biztos.
Összetört volna, ha hozzámegy Tancredihez. Teljesen mások.
De annyira megszállott! Annyira makacs!
De én még nála is makacsabb vagyok.
Így vagy úgy, de haza fogom vinni.
Jöjjön velem!
Nem, várj egy percet!
Jöjjön!
Áldott vagy te az asszonyok között, és áldott a te méhednek gyümölcse.
Asszonyunk, Szűz Mária, Istennek szent Anyja…
Üdvözlégy Mária, malaszttal teljes.
Az Úr van Te veled…
„Melyik végén akarsz belenézni?
Ahol nagynak látod a világot,
vagy ahol kicsinek?”
- Mi történik? - Senki nem tudja.
Ígérem, hogy ez az igazság, Isten rá a tanúm.
Don Calogero!
A kutya még nem evett. Adjon neki egy kis sertéskarajt!
Herceg úr!
Mondtam, hogy erre semmi szükség.
Don Fabrizio.
Concetta, Krisztus menyasszonya.
El sem tudom képzelni, milyen büszke lehet.
Igen. Nagyon-nagyon büszke.
Szóval…
biztosan hallott az egyházi birtokokról,
amiket a kormány el akar árverezni.
Igen, természetesen.
Szomszédosak az enyémmel.
Alattuk pedig
gazdag kénkészletek találhatóak.
Azok a birtokok szinte ingyen megszerezhetőek.
- Talán… - Mindazonáltal,
talán elfelejtette,
hogy a lányom hamarosan Krisztus felesége lesz.
Nem én leszek az, aki egyházi birtokokat
kénnel és lángokkal teli pokollá változtat.
- Mi köze ennek… - Ez a végszavam.
Ahogy óhajtja…
herceg úr.
Egy brandyt.
- Köszönöm. - Tessék.
Egy kis tejet a babának.
Tessék.
Egy kis kenyeret kérnék.
Egy kis kenyeret.
- Tessék. - Köszönöm.
Köszönöm. Áldja meg az Úr!
Köszönöm.
Kisasszony!
Miben segíthetek, nővér?
Nem vagyok apáca.
Még.
Segíteni akar nekem?
A magához hasonlók általában csúnya szavakkal illetnek.
Várjon!
Segítsen megérteni!
Milyen az élete?
Mégis mit akar tőlem?
Megismerni.
Adj neki vizet!
Apám, tényleg azt akarja, hogy vele menjek?
Igen. Muszáj lesz tanulnod pár dolgot.
Igen, de mit taníthatna nekem?
Herceg úr, nem lesz könnyű.
Szerinted a fiam egy nyápic?
Nem…
Ha Don Paolo szeretné, kilovagolhatnánk…
Majd ha én azt mondom.
Ahogy óhajtja.
Most pedig hagyj minket magunkra!
Herceg úr.
Paolo, jót fog tenni ez az út.
Meg kell tanulnod, hogyan vigyázz a dolgainkra.
Egy nap te fogod a családunk gondját viselni.
Te vagy az örökösöm.
Ezt ne feledd!
Igen, apám.
Jól van.
Vidd Tancredi lovát, ha akarod!
Köszönöm, apám.
Hát eljött.
Nagyon örülök.
Nem biztos, hogy ő is örül.
Már beszéltem vele.
Micsoda befolyása van!
Az apám Salina hercege.
Elég befolyásos név.
Kövessen!
Szóval így él Salina hercegnője?
Itt nyugalom van.
Otthon nem volt?
Árulja el az igazat! A fájdalom miatt jött ide?
Az élet többről szól a szenvedésnél.
Ahogy a szerelem is.
Mégis mit tud maga?
A magáé az nem szerelem.
Akkor nem tudom, mi az.
És a többi nő? A feleségek?
Az apjának szeretője van?
Szeretője?
Inkább kurvája.
Hercegnő, a harag értelmetlen dolog.
Azért hívott ide,
hogy sértegessen, nem azért, hogy megmentsen.
Bocsásson meg!
Eljön máskor is?
Nem.
De ön meglátogathat,
ha tényleg ennyire kíváncsi.
Herceg úr.
Látni akarom a lányomat.
Sajnálom.
Ez most nem lehetséges.
Tisztelendő anyám, én…
könyörögve kérem,
saját magam
és a feleségem nevében, aki az önök támogatója,
győzze meg a lányomat arról, hogy otthon van a helye a családjával.
Minden tiszteletem ellenére,
nem azért neveztek ki a rend vezetőjének, hogy eltántorítsam tőle a fiatal lányokat.
Emlékeztetem, hogy jogom van
akár kirángatni is a lányomat innen, ha szükséges.
Ami biztosan
sokat segítene a helyzetén.
Mellesleg Concetta kijelentette,
hogy nem áll szándékában hazamenni önnel.
Jó estét!
Don Fabrizio!
Megengedi?
Kérem.
Köszönöm.
Az egyik emberéről akartam beszélni önnel,
Russóról.
Megbízhatok benne?
Russo a mi emberünk.
Az argivocalei birtok, amit nekem adott,
nem hozza azt a nyereséget, amire számítottam.
Tudom, de higgye el, sok türelemre van szüksége egy birtoknál.
- Persze. - Ez így működik.
Nem aggódik?
Alig vagyunk nagyobbak,
mint a piemonti régió.
Az uralkodóink távol vannak.
Úgy érzem, olyan társadalmi elkülönültség van,
ami káoszt szül.
A felsőbb hatalom hiányában sokak szerint vannak olyanok,
olyan alantas emberek, akik ebből hasznot akarnak húzni.
Úgy érti, olyanok, mint Russo?
És mások.
Kérem, fejtse ki! Beszéljen egyértelműen!
Szerintem tökéletesen érti, Salina.
Ha nem helyezünk ki minél előbb csapdákat,
ezek a patkányok
kimásznak a csatornából,
és átveszik az uralmat.
Tavaly 23 nyeregtáskányi és hét ládányi gyapjút termeltünk.
Nem tűnik túl kevésnek?
Nos…
A bérlőket emlékeztetni kell a kötelességeikre.
Majd emlékeztetjük, Don Paolo.
Most ebédelhetünk?
Rendben.
Hozok egy kis fát.
Segítek. Magával megyek.
Ne, Don Paolo!
Üljön oda és pihenjen egy kicsit!
Nem akarok különleges bánásmódot.
Ahogy óhajtja, Don Paolo.
Akkor győződjön meg róla, hogy a lovaknak
van mit enniük és inniuk!
Kicsit még sótlan.
De ne is sózd el!
- Don Calogero! - Merre jártál?
Szakállat is növeszthettem volna.
Sajnálom.
Őméltósága megkért, hogy mutassam meg neki a birtokot.
Nem mehetek magával a bányákhoz.
Russo!
Ez meg mi az ördög?
Letérdel előtte?
Csak az apám előtt térdelhet le.
Don Paolo, régi barátok vagyunk.
Azért vagyunk itt, hogy az apja érdekeit szolgáljuk.
Fabrizio herceg dicsőségéért dolgozom.
Mindent neki köszönhetek.
Így van, Don Calogero.
Így igaz.
Szóval árulja el…
Mi lenne ön a családom neve nélkül?
Semmi.
Egy…
nagy semmi.
Foglaljon helyet!
Miért nem eszik velem valamit, Don Paolo?
Hozzatok még belőle!
Nem, köszönöm.
Ami az enyém, az az öné is. Üljön le!
Itt is van.
Az apja biztos beszélt önnek
a lercarai birtokokról, ugye?
Egyházi birtokok. A miénk mellett.
Kénben gazdag területek találhatóak a felszíne alatt.
Tudjuk, hogy az egyháznak el kell adnia a birtokot.
És ezt mondta már az apámnak?
Nem, Don Paolo.
Gondoltam, bölcsebb dolog lenne…
tudja, előbb felmérni a réteg nagyságát.
Anélkül, hogy szólna róla?
Don Paolo, már több mint egy éve
a banditák illegálisan nyerik ki a ként.
Veszélyesek.
Igazi barbárok.
És ön a gondjaimra van bízva.
Nos, ha a területet befektetésként szereznék meg,
az új tulajdonosa elég sok pénzhez juthatna.
Az új tulajdonosok.
Mindkettőnk családja.
Képzelje csak el, milyen büszkévé tenné az édesapját!
Gyere csak velem!
Itt vagyunk.
Be akar jönni?
Kér valamit inni?
Nem, köszönöm.
Ön hány éves, asszonyom?
Meddig akar még így élni?
Akár holnap is meghalhatok egy tűzben.
És a lelke?
- Vállalom a kockázatot. - Jöjjön hozzánk!
Csak egy szavába kerül, és hazaviszem.
A zárdába? Az nem is az otthona.
Az ön otthonában száz szoba, nagy kert, kertészek vannak
meg festmények a mennyezeten.
Az apám otthonáról beszél, nem az enyémről.
Már nem az.
Néha ez is az otthonául szolgál.
Nem engem akar közel vinni Istenhez, hanem az apját akarja megbüntetni.
Tavaly meglátogatott a saját apám
a szülőfalumból.
Tíz éve nem láttam.
Látja, hogy élek,
a lakásomat, a kényelmet.
Tudta, hogy nem vagyok férjnél.
Arcon köpött,
majd hazament.
Imádkozna velem?
Minek?
A maga apja nem olyan, mint az enyém.
Szereti magát, Concetta.
Arra vágyik, hogy hazamenjen.
És ezen semmi sem fog változtatni, bármit is tegyen.
Nem fogom hagyni,
hogy az apám szeretetéről prédikáljanak.
Akkor csak hallgasson meg!
Túl sok minden vár még önre a világon.
Tudom, mi történt önnel, hercegnő.
Hogy hogy árulták el.
Hogy milyen közel állhatott az örömhöz,
a vágy első megéléséhez.
Újra megtörténhetne.
Lehet, hogy kicsit fáj.
De jobb élni, mint elzárkózni.
Ez az én életem, asszonyom.
Azt teszek, amit tudok.
Én is.
…mindörökkön örökké.
Ámen.
…egy új teremtmény,
mely Isten képére lett teremtve, az ő szentségében és igazságosságában.
Az Atya, a Fiú és a Szentlélek nevében.
Ámen.
Elena nővér,
a mai naptól nem az apád nevét viseled.
Fogadd el a hűség gyűrűjét,
a Szentlélek pecsétjét.
Mostantól az Úr hitvese vagy.
Gyerünk!
Pakoljatok, gyorsan!
Siessetek!
Felkelni! Rajta!
Tegyétek oda őket!
Mozgás!
Mondja meg nekik, Russo!
Csak megnéznénk a bányát,
és már itt sem vagyunk.
Salina hercege nevében jöttünk!
Miért nem nézik meg a seggemet, ha már itt járnak?
Menjünk, Don Paolo!
Visszajöhetünk nagyobb csapattal.
Don Calogero, szeretném elkérni két testőrét.
Természetesen.
Menjenek csak, az én tüdőm nem bírja.
- Menjenek előre! - Indulás!
Menjenek csak!
Menjenek!
Az apám nevében
követelem, hogy hagyja megnézni a bányát!
Don Paolo!
Don Paolo, kérem!
Don Paolo, menjünk!
Maga gyáva, Russo.
Egy semmirekellő gazember. Gyáva kutya! Gyerünk!
Álljon meg, maga gazember!
Azt mondtam, álljon meg!
Érdekelne, hogy mi van ma veled.
Nagyon szótlan vagy.
Nem, herceg úr. Én csak…
nem vagyok olyan szenvedélyes.
Jaj, nem szenvedélyes!
A feje tetejére állt a világ!
Ezt meg honnan szerezted?
Honnan van ez?
Te és Concetta?
Az a kis csitri!
Hogy merészel beleavatkozni az életembe?
És te, hogy merészeled?
Mégis hogy merészeled?
Csak segíteni akartam.
Csak egy dologgal tudsz segíteni.
Nos…
eddig legalábbis.
Csak mondta és mondta,
még levegőt sem vett közben.
Én is alig kaptam levegőt.
Nyissák ki az ajtót!
Nyissák ki ezt az átkozott ajtót!
Hívatott, tisztelendő anyám?
Ajándék az apámtól.
Az égbolt tanulmányozására használja?
Ő azt szeretné.
És maga ezért nem.
- Pöttyös, fehér. - Igen.
- Nagyon élethű. - Jó estét!
Fabrizio, ő itt…
Chevalley di Monterzuolo. A szolgálatára.
Tancredi barátja.
Holnap beszélünk. Most lefekszem.
- Fabrizio… - Nem.
- Nagyon fáradt. - Semmi gond.
Hercegné.
- Foglaljon helyet! - Jó reggelt, apám!
Megbántottam önöket a modortalanságommal tegnap este?
Ha igen, bocsásson meg!
Nincs miért bocsánatot kérnie. Gondomat viselték.
Uram, kér egy kis kávét?
Talán inkább egy pohár jeges vizet.
Vegye le a kabátját, uram!
Igen.
Ez csak az északiaknak jár ki.
Nekem sosem engedne meg ilyesmit.
Ha le akar hűlni, miért nem kóstolja meg a granitánkat?
Köszönöm.
A tejszínt!
Tejszínnel jobb.
Ez csodálatos.
Tegnap este újra elolvastam az unokaöcsém levelét.
Azt írta, van egy ajánlata számomra.
Így igaz.
- Talán nem most… - Nincsenek titkaim a családom előtt.
A kormány ki akar jelölni néhány nagyhírű szicíliait
a szenátus tagjának.
És az ön nevénél nincs nagyobb, herceg úr.
Azért jött idáig, hogy egy pozíciót ajánljon
az önök új Olaszországának szenátusában?
Olaszország az öné is, uram.
Még jó, hogy Paolo nincs itt.
Uram…
Don Fabrizio a Szicíliai Királyság egyik főnemese.
Nem gondolja, hogy ez a pozíció túl alacsony rangú lenne számára?
Hercegné!
Az úr nem akar megsérteni engem.
Fabrizio, ugye nem…
Folytassa!
Köszönöm, herceg úr.
Mint tudja, az ország egyesülése még nem fejeződött be.
Velence osztrák uralom alatt áll. Róma a pápáé.
Úgy tudom, Garibaldi szeretné meghódítani Rómát.
De a király megtiltotta.
Ha egy olasz hadsereg fellép a pápa ellen, az háborút indítana a franciákkal.
És a királyság végét jelentené.
Az ország még új és törékeny.
A legerősebbeknek kell a kezükbe venniük.
Szicíliára és a Párducra is szüksége van.
Mario úr!
Herceg úr…
Don Paolo.
Ne engedd ide az anyádat és a húgaidat!
Állj! Várjanak!
Chiara, ne!
Paolo!
Ne!
Anyám!
Ne!
Engedj oda, Fabrizio!
Engedj már el!
A fiam!
Herceg úr, a ló hibája.
Ne!
A ló hibája!
Stella…
Gyere…
Gyere, Stella!
Menjünk innen!
Stella, gyere velem!
Szűz Mária, Istennek szent Anyja, imádkozzál érettünk, bűnösökért,
most és halálunk óráján. Ámen.
Üdvözlégy Mária, kegyelemmel teljes, az Úr van teveled.
Áldott vagy te az asszonyok között,
és áldott a te méhednek gyümölcse, Jézus.
Szűz Mária, Istennek szent Anyja, imádkozzál érettünk, bűnösökért,
most és halálunk óráján. Ámen.
Herceg úr.
Micsoda veszteség!
Osztozunk a fájdalmukban.
Concetta!
GIUSEPPE TOMASI DI LAMPEDUSA REGÉNYE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Laczkó-Simon Emese