A PÁRDUC
PALERMO, 1861. OKTÓBER
Tancredi, elfogadod-e az itt jelenlévő Angelicát
törvényes feleségedül?
Igen.
Angelica, elfogadod-e az itt jelenlévő
Tancredit törvényes férjedül?
Igen.
Házasságotokat érvényesnek nyilvánítom. In nomine patris,
et filii et spiritus sancti.
Ámen.
Elbűvölő, hercegem, elbűvölő!
Hercegem!
-Hogy van, uram? -Engedje meg, hogy gratuláljak.
Csodálatos nap lehet ez ön számára… A legnagyobb boldogságot kívánom az
-ifjú párnak. Legyen hosszú életük! -Viszontlátásra. Köszönöm!
Isten is egymásnak teremtette őket. Még egyszer a legjobbakat. Isten áldja!
Viszontlátásra!
Maestro! Elnézést!
Elnézést! Eljött az ajándékozás ideje.
Angelica. Tancredi.
I. Ferdinánd ajándékozta édesanyámnak Nápolyban. Szabad?
Ön igazán nagylelkű, hercegem. Ez hatalmas megtiszteltetés.
Bácsikám, a szavam is elállt. Köszönöm!
Angelica, gyere! Emberek!
Nézzék meg, milyen gyönyörű! Nézzék meg őt!
Azonnal jövök!
Ez itt egyenesen Izabella, spanyol királynő lovardájából származik.
És mi a neve?
Adj neki te nevet! Immáron a tiéd, fiam.
Akkor azt a nevet kapja, hogy Donnafugata öröme.
Angelica, nem vihetjük őt magunkkal.
De hát Torinóban is vannak istállók.
Persze hogy vannak. De az a szegény ló csak Madridban
és Szicíliában élt. Halálra fagyna fent északon.
Apám csalódott lesz.
Angelica! Hé! Ó! Concetta!
Rajtakaptál minket. Máris vitatkozunk.
Nem állt szándékomban, Angelica.
Hát persze, tudjuk, Concetta.
Torinóban fogunk élni. Tancredinek felajánlottak egy
helyet az új kormányban. Elég unalmasnak hangzik, nem?
Nem, egyáltalán nem. Most biztosan nagyon boldog vagy.
Persze, Concetta, az vagyok. Köszönöm.
Én megyek.
Nem vesztettél, Concetta. Ha most ezt gondolnád.
Ne feledd, ki vagy!
Az édesapád nevét. Akármit megkaphatsz,
amit akarsz. És akárkit.
Tessék. Hoztam mindenkinek egyet.
Kedves tőled, Angelica.
-Éljen az ifjú pár! -Gratulálok!
-Éljen Tancredi! -Angelica, sok boldogságot!
Éljen az ifjú pár!
-Legyetek boldogok! -Anyám, hol van Concetta?
Concetta?
Signorina, mit csinál itt egyedül? Hová megy?
Várjon, jöjjön velünk! Elkísérjük!
Concetta!
Szervusz, Concetta!
Azonnal írok a hercegnek. A többiről gondoskodunk holnap.
Értesítjük önt, hogy a leánya szent zárdánk
falai között található. A hercegnő azért keresett fel minket,
hogy menedékre és békére leljen, mi pedig befogadtuk őt szent falaink közé.
Csökönyös szamár!
Érkezett egy levél Torinóból. A hőn szeretett Tancredid végre hírt ad.
Olvasd fel hangosan, papa!
-Igen, Fabrizio, hangosan. -Jó. Egy pillanat.
Olvasd fel hangosan!
Drága bácsikám! Chevalley di Monterzuolo, az új kormányunk egyik fontos embere,
ajánlatot tenne neked. Várhatóan egy héten belül érkezik.
Nagyon kérlek, kedvesen bánj vele!
Tudom, hogy úgy teszel majd. Szívesen írnék többet is,
de hamarosan bálba megyünk, melyet a koronaherceg szervezett,
és Angelica nem hagy békén,
amíg nem mondok véleményt
az összes ruhájáról.
Sem én, sem a feleségem nem felejtettük el,
hogy a következő napokban lesz Concetta születésnapja. Hálásak lennénk,
ha tolmácsolnád neki szívélyes üdvözletünket. Reméljük,
hogy ez az év elhozza számára mindazt, mire a szíve vágyik. Szerető unokaöcséd.
Tancredi.
Két nap múlva lesz a szülinap.
Mit csináljunk? Meglátogassuk?
Nem akar látni minket, te is jól tudod.
Még ennyi idő után sem? A születésnapján sem? Apa?
Ő döntött így.
Emlékeztetlek titeket, hogy Concetta nem börtönben van.
Csak a szentek útjára lépett. Ezért boldognak kellene lennünk,
és büszkének.
Ugye jól mondom, atyám?
Hát persze, hercegnő. Nagy ajándék ez a családjuknak.
Nemsokára fogadalmat tesz.
Utána többé nem láthatjuk.
Nos, ezt az árat sajnos meg kell fizetnünk.
Legyen szép napod, drágám.
Mész valahová?
Igen, beszélnem kell a bankáraimmal és elintézek
pár dolgot a klubban. Későn jövök. Valószínűleg a Grand Hotelben alszom.
Igen? Concettához mész?
Nem.
Hagyd őt békében!
Szenved és a legjobb helyen van, hogy helyre jöjjön.
Igen.
Más gyermeked is van, Fabrizio. Gondolj rájuk,
az ő jövőjükre Concettáé helyett.
Még valami?
Igen. Tartsd tiszteletben a döntését!
Rendben.
Ezt meg kell ígérned!
Megígérem!
Így ni.
Jobban teszi, ha nem néz így rám, atyám, mert még meg találom ütni.
És amúgy sem szegem meg a szavamat, mert ön lesz az, aki meglátogatja.
Hé! Bendico! Te is jössz.
Könyörögve kérlek, Concetta. Gyere haza velem!
Születésem óta ismer engem. Örülnie kellene,
hogy végre megtaláltam a hivatásomat.
Az, hogy én minek örülök, nem lényeges. A testvéreid már várnak odahaza.
Nagyon szenvednek, hogy nem láthatnak.
A döntésem nem megbeszélés tárgya. És, ami önt illeti, felteszem,
nem a testvéreim nevében jött el látogatóba,
akiket nagyon szeretek, hanem az apám nevében van most itt.
Az édesapád csak azt akarja, hogy boldog légy.
Akkor mondja meg neki, atyám, hogy az vagyok!
Holnap lesz a születésnapod.
Egyetlen apa sem felejthet el egy ilyen fontos eseményt.
Uram, egy kis társaságot?
Hercegem!
Jó estét!
Menj most a helyedre!
Kérem a konyakomat.
Köszönöm.
Még mindig Concetta lányod miatt szenvedsz?
Minden, amit tettél, az ő érdekében tetted,
és mindenki máséban.
Ez kétségtelen. Tönkretette volna egy Tancredivel
való házasság, annyira különbözőek.
De annyira megszállott
és makacs az a lány.
De én makacsabb vagyok nála. Így vagy úgy, de haza fogom vinni.
Jöjj velem, herceg!
-Ne, várjunk még ezzel! -Nem, jöjj velem!
Áldott vagy te az asszonyok között, és áldott a te méhednek gyümölcse, Jézus.
Asszonyunk, Szűz Mária, Istennek szent anyja,
imádkozzál érettünk, bűnösökért…
Üdvözlégy Mária, kegyelemmel teljes, az Úr van teveled…
Melyik végen szeretnél kinézni? Azon, amin a világ nagyban látszik, vagy azon,
amin kicsiben?
Don Calogero…
Don Calogero! Hozzanak egy karajt a kutyának,
még ma nem evett semmit.
Hercegem!
Már megmondtam önnek, hogy nincs szükség a címekre.
Don Fabrizio!
Concetta Jézus Krisztus menyasszonya lett. El sem tudom képzelni,
mennyire büszkék lehetnek.
Igen, igen. Nagyon büszkék vagyunk rá.
Na, szóval…
biztosan ön is hallotta már hírét, hogy néhány,
az egyházhoz tartozó földet a kormány végül árverésre bocsát.
Igen, természetesen. Határosak az enyéimmel.
Alattuk hatalmas mennyiségű kén található.
Ezeket a földeket aprópénzért meg tudnánk venni.
-Csak azt mondom, hogy mi ketten… -Nem. Talán elfelejtette, hogy a lányom
hamarosan Jézus Krisztus menyasszonya lesz. Ebből kifolyólag nem kívánom az
egyház tulajdonát kénkövekkel és lángokkal teli pokollá változtatni.
Ez hogy jön ide?
Ez az utolsó szavam ez ügyben.
Ahogy kívánja.
Herceg!
Egy párlatot.
Köszönöm!
Egy kenyeret kérnék, nővérek.
Tessék.
Vegye csak el!
Köszönöm. Isten áldja önöket.
-Köszönöm. A Jóisten legyen önökkel! -Signora!
Signora!
Miben lehetek segítségére, nővér?
Nem vagyok nővér. Vagyis még nem.
Talán felajánlja a segítségét? Általában dorgálást kapok önöktől,
nem kedvességet.
Várjon, kérem!
Segítsen megérteni!
Milyen életet él?
Mit szeretne tőlem, novícia?
Megismerni.
Jól van. Itasd meg a lovat!
Apám, tényleg azt akarod, hogy elmenjek vele?
Igen! Itt az ideje, hogy megtanulj pár dolgot.
Jó, de mit tudna ő tanítani nekem?
Hercegem, nagyon nehéz napok előtt állunk.
Szóval azt állítod, hogy a fiam puhány?
Nem… Herceg, ha Don Paolonak megfelel, akkor mehetünk máris…
Akkor mentek, amikor én mondom.
Ahogy kívánja, herceg.
Most pedig hagyjatok magunkra, kérlek!
Hercegem!
Paolo, ez az út javadra válik majd. Meg kell tanulnod gondoskodni arról,
ami a miénk.
Egy napon te leszel a kő, amelyen az egész családunk nyugszik.
Az örökösöm vagy. Ezt sose feledd el!
Igen, apám.
Jól van.
Ha kívánod, elviheted Tancredi lovát is.
Köszönöm, apám.
Hát eljött, signora!
Nagyon örülök, hogy itt van.
Nem hiszem, hogy ő ugyanígy érez.
Már beszéltem vele.
Milyen befolyásos növendék ön!
Az apám Salina hercege.
Befolyásos ember.
Jöjjön csak!
Szóval ilyen életet él Salina hercegnője.
Itt béke van.
Korábban nem volt?
Mondja el az igazat! A fájdalom vezette ehhez az élethez?
Az élet több, mint fájdalom. A szerelem több, mint fájdalom.
Mondja, mit tud ön erről?
Az öné nem is szerelem.
Ha nem így van, akkor nem tudom, mi az.
A feleségek, a többi nő?
Az apjának szeretője van?
Szerető? Legfeljebb szajha.
Nézze, hercegnő! A harag nem túl elegáns. Ön nem azért hívott ide, hogy megmentsen,
hanem hogy sértegessen.
Bocsássa meg nekem!
Visszajön még?
Nem. De ha szeretne, ön eljöhet hozzám, tekintve, hogy ilyen kíváncsi rám.
Hercegem!
Látni akarom a lányom.
Nagyon sajnálom. Viszont jelenleg ez nem lehetséges.
Anyám, én…
Nagyon kérem! Az én nevemben, a feleségem,
a patrónusuk nevében győzze meg a leányomat,
hogy a helye otthon van velünk.
Már elnézést kérek, hercegem, de nem azért lettem e zárdának a főnöke,
hogy eltántorítsam a fiatal lányokat a csatlakozástól.
Emlékeztetném, hogy jogomban áll bemenni a lányomért
és erővel kirángatni onnan, ha ez szükséges.
Amivel egészen biztosan nem sokat segítene a kialakult helyzeten, hercegem.
Concetta világosan tudtomra adta, hogy semmiképpen sem
kíván hazamenni önnel.
Jó estét!
-Jó estét! -Jó estét, Leonforte!
Don Fabrizio, beszélhetnénk?
Üljön csak le!
Köszönöm.
Az egyik emberéről szerettem volna beszélni
önnel. Russóról. Megbízható az az ember?
Russo a mi emberünk.
Az argivocalei föld, melyet öntől kaptam, nem hozza azt a nyereséget, amit reméltem.
Tudja, a földhöz rengetem türelemre van ám szükség, higgye el nekem!
Persze, tudom.
Mindig így van.
Ön kicsit sem aggódik?
Immáron… kissé több vagyunk, mint Piemont gyarmata.
A kormányzók messze vannak. Nekem az a meglátásom,
hogy egy ilyen hiányosság esetében eluralkodhat a káosz. És autoritás
hiányában vannak bizonyos emberek, alantas emberek,
akik azt hiszik, hogy hasznot húzhatnak.
Úgy érti, alantas emberek, mint például Russo?
Nem csak Russo.
Ezt kifejtené nekem, ha megkérem?
Szerintem tökéletesen érti, mire gondolok, Salina. Csak azt mondom,
ha nem teszünk le csapdákat mihamarabb,
a patkányok előbújnak a csatornákból és ellepnek minket.
A tavalyi hozam 23 nyeregtáska és hét láda gyapjú volt. Ön szerint nem kevés ez?
Hát…
A bérlőket emlékeztetnünk kell a kötelességükre.
Majd később emlékeztetjük őket. Most mehetünk ebédelni?
Mehetünk.
Rendben, akkor gyűjtök egy kis fát.
Segítek. Megyek önnel.
Ne, Don Paolo! Üljön le ide és pihenjen meg.
Nem kell a kivételes bánásmód. Hasznos akarok lenni.
Ahogy óhajtja, Don Paolo. Ez esetben, gondoskodjon a lovakról:
adjon nekik enni és inni.
Don Calogero!
Te meg hol voltál? Kinőtt a szakállam, míg ideértél.
Elnézést kérek! A kegyelmes úr… megkért, hogy vezessem körbe a fiát a földeken.
Sajnos nem tudok elmenni önnel a bányákba.
Russo! Ez meg mi az ördög?
Meghajoltál ez előtt az ember előtt?
Te csakis az apám előtt hajolhatsz meg.
Don Paolo! Régi cimborák vagyunk… Higgye el,
mi mindenben az édesapja érdekeit szolgáljuk.
Fabrizio herceg dicsőségéért dolgozunk, ez természetes. Tartozunk neki.
Így van, Don Calogero. Így van. Árulja el,
ön szerint a családunk neve nélkül mi lenne most?
Egy senki. Az égvilágon senki. Üljön csak le,
és ebédeljen velem, Don Paolo. Tessék! Hozzatok még ételt, ha kérhetem.
Nem, ne fáradjon!
Ami az enyém, az az öné. Üljön csak le! Itt is van.
Az édesapja bizonyára beszélt önnek a lercarai földekről.
Egyházi földek, határosak a mieinkkel.
Ezeken a földeken a felszín alatt nagy mennyiségű kén található. Úgy hallottuk,
hogy az egyház kénytelen lesz megválni tőlük.
Apámat is tájékoztatta erről?
Nem, nem, Don Paolo, arra gondoltam, hogy előbb jobb lenne… felmérni,
hogy mekkora mennyiségű kén található ott.
Mindezt anélkül, hogy szólt volna.
Don Paolo, már lassan egy éve…
egy útonálló banda bányássza a ként illegálisan. Nagyon veszélyesek.
Hitetlenek.
És ön az én védelmem alatt áll.
Tehát akkor egy megfelelő befektetéssel az új tulajdonos rengeteg pénzhez juthatna.
Az új tulajdonosok. A családja és az enyém.
Gondoljon bele, az édesapja, milyen büszke lenne önre.
Na, jöjjön csak, uram! Ez az!
Megérkeztünk.
Jöjjön csak!
Esetleg szomjas? Inna valamit?
Nem, köszönöm.
Mondja, hány éves, signora? Meddig tud még ilyen életet folytatni?
Az is lehet, hogy holnap meghalok egy tűzben.
Na, és a lelke?
Kockáztatok.
Kockáztasson velünk! Csak egy szavába kerül,
és hazaviszem magammal.
A zárdába? Az a hely nem is az otthona. Annak közel 100 szobája van, kerttel és
kertészekkel, istenek portréival a mennyezeten.
Ön az édesapám házáról beszél. Nem az enyémről. Már nem.
Időnként ez is az otthona. Feleannyira sem akar engem megtéríteni,
mint amennyire az édesapját akarja büntetni.
Tavaly az édesapám meglátogatott engem. Videkről jött ide.
Egy évtizede nem láttam. Látta, hogy hogy élek.
A lakásomat, ezt a kényelmet. Tudta, hogy nem vagyok házas.
Aztán arcon köpött, és szépen hazament.
Imádkozzon velem! Nem akar?
Mégis minek? Az ön apja nem olyan, mint az enyém. Szereti önt, Concetta.
Nagyon vágyik arra, hogy hazatérjen. Akármit is tesz ebben az életben,
ez soha nem fog változni.
Semmiféle prédikációt nem fogadok el az apám szeretetét illetően.
Ezt a prédikációt fogadja el! Rengeteg dolog van még a világon,
amit érezhet. Tudom akkor, ami önnel történt,
hercegnő. Az árulásról, amit elszenvedett.
Hogy mennyire közel volt az eksztázishoz,
a vágy legelső pillanatához.
De mindez újra fellángolhat. Lehet kicsit megégeti.
De jobb élni, mint elszáradni.
Az ön élete, signora.
Mindent megtettem, amit tudtam.
Ahogy én is.
Isten neve legyen áldott örökkön örökké.
-Ámen. -Ámen.
Öltsd fel új egyéniségedet,
melyet Isten az ő hasonlatosságára teremtett
tiszta szívvel és szentségben. In nomine patris,
et filii… et spiritus sancti. Ámen.
Elena nővér! A mai naptól nem viseled
többé atyád nevét. Itt és most megkapod a hit gyűrűjét.
A Szentlélek pecsétjét.
Most már Isten hitvese vagy.
Gyerünk!
Gyorsabban!
Gyorsabban, na!
Mozdulj már, te puhány! Gyerünk! Igyekezzetek! Gyerünk, igyekezz!
Russo, beszélj vele te!
Csak meg akarjuk vizsgálni a bányát, utána itt sem vagyunk.
Salina hercegének nevében.
Ha már ide evett a fene, a seggem lyukát is megvizsgálhatnád.
Menjünk, Don Paolo! Legközelebb majd több emberrel jövünk.
Don Calogero, ideadná nekem az embereit?
Hát hogyne. Menjetek ti! Az én tüdőm ezt nem bírja,
gyerünk, menjetek ti!
Menjetek, menjetek! Menjenek!
Az édesapám nevében követelem, hogy engedjenek be a bányába!
Don Paolo… Don Paolo, könyörgök! Menjünk innen, kérem!
Egy gyáva kutya vagy. Egy alantas, hitvány, gyáva kutya vagy. Indulás!
-Megállj, te fattyú! -Gyertek!
Mondom, megállni!
Elárulnád, hogy mi van veled ma? Hideg vagy, akár a jég.
Nem, hercegem, csak ma… nem érzem annyira a szenvedélyt.
Nem érzi a szenvedélyt! Nem érzi…
A világ lassan tényleg
a feje tetejére áll!
Ezt meg honnan szedted?
Honnan van neked ez a könyv?
Te és Concetta…
Ostoba kölyök! Mégis hogy mer beleavatkozni az életembe?
És te hogy merészelted…
Hogy merted, asszony?
Segíteni akartam.
Te egyetlen dologgal tudsz segíteni.
Vagyis… már csak tudtál.
Csak beszélt és beszélt, még csak levegőt sem vett.
Én is kifogytam a szuszból.
Nyissátok ki azonnal!
Nyissátok ki ezt az istenverte ajtót!
Anyám, miért kéretett engem?
Az édesapám ajándéka.
Az ég tanulmányozására használod?
Szeretné, ha így tennék.
És épp ezért nem teszed.
-Igen, pöttyös és fehér. -Nagyon fehér. Valóban nagyon élethű.
Jó estét!
Fabrizio, bemutatom…
Sir Chevalley di Monterzuolo vagyok. A szolgálatára.
Tancredi egy munkatársa.
Majd holnap, most megyek és lefekszem.
De Fabrizio…
Ugyan.
Nagyon fáradt.
Ugyan, ne aggódjon!
-Hercegnő! -Foglaljon helyet!
Jó reggelt, apám!
Remélem, nem sértettem meg nagyon tegnap este. Remélem, nem sértettem meg túlontúl
tegnap este. Mert ha így van, elnézést kérem.
Nem, nem kell sajnálkoznia, nagyon jó bánásmódban volt részem.
Lovag úr, kér egy kis kávét?
Csak egy kis jeges vizet, ha lehet. Köszönöm.
Nyugodtan vegye le a kabátját, uram.
Rendben.
Ez csak az északiaknak engedtetik meg. Nekem ezt soha nem engedné meg.
Ha szeretne felfrissülni, miért nem próbálja ki a granitánkat?
Köszönöm. Köszönöm.
Adják oda a tejszínt! Azzal sokkal finomabb.
Csodálatos.
Épp tegnap olvastam el újra Tancredi unokaöcsém levelét. Azt írta benne,
hogy egy ajánlata lenne számomra.
Igen. Talán hogyha később…
Nincsenek titkaim a családom előtt.
A kormányunk szenátori széket kíván adni néhány szicíliai előkelőségnek.
Önnél pedig nincs előkelőbb szicíliai, hercegem.
Tehát azért jött ide, hogy felajánljon egy helyet az
új Olaszországuk szenátusában.
Az ország az öné is, hercegem.
Szerencse, hogy nincs itt Paolo.
-Ejnye, gyerekek! -Nézze, uram, Don Fabrizio a Szicíliai
királyság nemese. Szenátor? Nem gondolja, hogy ez egy kissé alacsony
rang egy ilyen embernek?
De hercegnő! A lovag úrnak nem állt szándékában
megsérteni engem.
Ugye nem gondolod komolyan, hogy…
Folytassa!
Köszönöm, hercegem. Mint ahogy tudják, az egyesítés még nem ment teljesen végbe.
Velence osztrák uralom alatt van, Róma pedig a pápáé.
Tehát, ha jól értem, Garibaldi még Rómát is lerohanná.
A királyunk ezt megtiltotta neki,
ugyanis a pápa lerohanása egyenlő lenne egy hadüzenettel Franciaországnak…
És az új birodalom bukásával.
Az ország fiatal és törékeny. A legerősebbekre van szükségünk
a vezetésbe. Szüksége van Szicíliára, és szüksége van a Párducra.
Signor Mario!
Hercegem! Don Paolo!
Az anyád, a húgaid! Állítsd meg őket! Menj már!
Állj meg! Ne nézzetek oda!
Chiara, ne! Chiara!
Paolo! Ne! Ne, ne!
Anyám!
Eressz! Kisfiam!
Ne, kisfiam! Ne!
Hercegem, a ló tette.
A ló tette!
Stella!
Gyere! Stella! Gyere velem! Stella! Gyere velem! Gyere velem!
Üdvözlégy Mária, kegyelemmel teljes, az Úr van teveled,
áldott vagy te az asszonyok között, és áldott a te méhednek gyümölcse, Jézus.
Asszonyunk, Szűz Mária, Istennek szent Anyja,
imádkozzál érettünk, bűnösökért, most és halálunk óráján. Ámen.
Hercegem!
Minő veszteség!
A bánatunk végtelen.
Concetta!