LEOPARDEN
PALERMO APRIL 1861
Tancredi, tar du Angelica, som ved din side står, til din ektefelle?
Ja.
Angelica, tar du Tancredi, som ved din side står, til din ektefelle?
Ja.
Jeg erklærer dere herved for rette ektefolk.
I Faderen, Sønnen og Den hellige ånds navn.
Amen.
-Fyrste. -Hvordan går det?
-La meg gratulere Dem. -Takk.
På gjensyn, fyrste.
På gjensyn.
Maestro.
Unnskyld meg. Vi har gaver som skal deles ut.
Angelica. Tancredi.
Denne ble gitt til min mor av Ferdinand 1., i Napoli.
Får jeg?
Svært generøst av Dem, fyrste.
Vi er…
svært beæret.
Jeg har ikke ord, onkel. Takk.
Kom, Angelica.
Herrer.
Se, så vakkert! La dem få se.
Jeg er straks tilbake.
Hun nedstammer fra en av Isabella av Spanias avlshingster.
-Hva heter hun? -Det er opp til deg.
Hun er din nå, sønn.
La oss kalle henne Juvelen av Donnafugata!
-Vi kan ikke ta henne med oss. -Fins det ingen staller i Torino?
Jo. Men hun kjenner ikke noe annet sted. Hun vil fryse i hjel der i nord.
-Far blir opprørt. -Gi deg, Angelica.
Concetta!
Der fersket du oss. Her kjekler vi allerede.
Det var ikke meningen.
Det vet vi naturligvis.
Vi skal flytte til Torino.
Tancredi har fått jobb i vår nye regjering.
-Fryktelig kjedelig, ikke sant? -Nei, absolutt ikke.
Dere må være veldig lykkelige.
Selvfølgelig, Concetta.
Takk.
Jeg får gå nå.
Du har ikke tapt, Concetta. Hvis det er det du tror.
Tenk på hvem du er, på ditt fars navn.
Du kan få hva som helst. Og hvem som helst.
Her.
Jeg har én til hver av dere.
Takk, Angelica.
-Lenge leve de nygifte! -Gratulerer!
-Tancredi! -Angelica!
Mor.
Hvor er Concetta?
Concetta?
-Hva gjør du her helt alene, signorina? -Vent på oss! La oss følge deg!
Concetta.
Hei, Concetta.
Jeg skriver til fyrsten umiddelbart. Resten tar vi i morgen.
"Vi skriver for å meddele Dem om at hun er her i vårt hellige kloster.
Fyrstinnen kom hit til oss i søken på tilflukt og fred.
Og vi tok henne inn under våre hellige vegger."
Hun er sta som et esel.
Brev fra Torino.
Din kjære Tancredi har endelig skrevet til deg.
Les brevet, far!
-Ja, Fabrizio. -Et øyeblikk.
Les det høyt.
"Kjære onkel.
Chevalley di Monterzuolo, en viktig mann i regjeringen, ønsker å gi deg et tilbud.
Forvent besøk fra ham innen en uke.
Vennligst behandle ham pent. Som jeg vet du vil.
Jeg skulle gjerne skrevet mer, men kronprinsen skal arrangere ball,
og Angelica gir meg ikke fred før jeg har vurdert alle hennes kjoler.
Hverken jeg eller min kone har glemt at det snart er Concettas fødselsdag.
Vennligst gi henne våre varmeste hilsener.
Vi håper at året vil gi henne alt hun drømmer om.
Din kjære nevø
Tancredi."
Fødselsdagen er om to dager.
Hva skal vi gjøre? Skal vi dra og besøke henne?
Du vet hun ikke vil se oss.
Etter så lang tid? Ikke engang på fødselsdagen sin?
Far?
-Hun har tatt sitt valg. -Concetta sitter da ikke i fengsel.
Hun følger den hellige vei.
Vi bør være glade på hennes vegne.
Og stolte.
-Stemmer ikke det, pater? -Selvfølgelig, fyrstinne.
Dette er en gave for familien deres. Concetta skal avlegge klosterløftet.
Gjør hun det, ser vi henne aldri igjen.
Det er prisen vi må betale.
-Ha en god dag, skatt. -Skal du ut?
Ja, jeg må i banken og så har jeg ærend i klubben.
Det blir sent.
-Vi blir nok natten over på Grand Hotel. -Å ja? Skal du besøke Concetta?
Nei.
La henne være i fred.
Hun har det vondt. Hun vil få det bedre der.
-Ja. -Du har flere barn.
Tenk på dem og deres fremtid.
-Noe mer? -Ja.
-Respekter avgjørelsen. -Fint.
Lov meg det.
Jeg lover!
Sånn.
Slutt å se på meg slik ellers smekker jeg til Dem.
Jeg skal ikke bryte løftet mitt, for det er De som skal besøke henne.
Kom, Bendicò.
Jeg er her for å be Dem, Concetta.
Vær så snill, kom hjem.
De har kjent meg hele mitt liv.
Det bør glede Dem at jeg har funnet mitt kall.
Dette handler ikke om hva som gleder meg.
De har brødre og søstre der hjemme som lider i Deres fravær.
Avgjørelsen er tatt.
De er ikke her for mine brødre og søstre, som jeg elsker svært høyt.
Men på vegne av min far.
-Han vil bare at De skal være lykkelig. -Så fortell ham at jeg er det, pater.
I morgen er Deres fødselsdag.
Ingen far glemmer en så viktig dag.
Hei, ønsker du selskap?
-Fyrste. -God aften.
Gå på plassen din.
Kan jeg få konjakken min?
Takk.
Lider De fortsatt over Concetta?
Det De gjorde, var til hennes beste.
-Og alle andres. -Det er sikkert.
Et ekteskap med Tancredi ville knust henne. De er for ulike.
Men hun er besatt. Hun er så sta.
Men jeg er enda staere enn henne.
Jeg skal få henne hjem, samme hva.
Bli med meg.
-Nei, vent et øyeblikk. -Kom.
Velsignet er du blant kvinner og velsignet være din livs frukt, Jesus.
Hellige Maria, Guds mor, be for oss syndere…
Vær hilset, du benådede. Herren er med deg.
Velsignet er du…
"Hvilken side vil du se gjennom?
Den som gjør verden stor, eller den som gjør den liten?"
Don Calogero.
Be dem tilberede svinekoteletter til hunden.
-Fyrste. -La oss droppe titlene.
Don Fabrizio.
Deres Concetta, en Kristi brud.
-De må være så stolt. -Ja, vi er veldig, veldig stolte.
Så…
De må ha hørt om kirkens jordeiendommer som regjeringen skal auksjonere bort.
Ja, naturligvis. De grenser til mine egne.
Under dem er det rikholdige svovellagre.
Og disse eiendommene kan kjøpes for en slikk og ingenting.
Vi kunne…
De har visst glemt at min datter snart vil bli en Kristi brud.
Det blir ikke jeg som forvandler Guds land til et svovel- og flammehelvete.
-Hva har det å… -Det er alt jeg har å si.
Som De ønsker.
Fyrste.
En aquavite.
-Takk. -Vær så god.
Litt melk til barnet.
Vær så god.
Litt brød, takk.
Litt brød, søstre.
-Vær så god. -Takk.
Takk. Måtte Maria velsigne dere.
Takk.
Signora.
Hva kan jeg hjelpe Dem med, søster?
Jeg er ikke nonne. Ikke enda.
Vil De hjelpe meg?
Vanligvis får jeg kjeft fra kvinner som Dem, ikke almisser.
Vent!
Hjelp meg å forstå.
Hvordan er livet Deres?
Hva er det De vil med meg?
Bli kjent med Dem.
Gi hesten vann.
-Far, vil De virkelig at jeg blir med ham? -Ja. Du må begynne å lære et par ting.
Ja, men hva kan han lære meg?
Fyrste, det vil bli svært tøffe dager.
-Sier du at sønnen min er en svekling? -Nei…
Om don Paolo foretrekker, kan vi ri ut…
Dere rir ut når jeg sier så.
Som De ønsker.
Nå, gi oss et øyeblikk.
Fyrste.
Denne reisen vil hjelpe deg. Du må lære å ta vare på det som er vårt.
En dag blir du grunnmuren som hele familien vil stå på.
Du er min arvtager.
Glem ikke det.
Ja, far.
Bra.
Ta Tancredis hest, om du vil.
Takk, far.
De kom.
Det gleder meg.
-Jeg tror ikke hun bifaller. -Jeg har snakket med henne.
For en innflytelse for en novise.
Min far er fyrste av Salina.
Et viktig mann.
Kom.
Det er slik fyrstinnen av Salina lever?
Jeg finner fred her.
De fant ikke det før?
Fortell meg sannheten. Var det smerte som førte Dem hit?
Men livet er mer enn smerte. Kjærlighet er mer enn smerte.
Hva vet De om det?
Deres er ikke kjærlighet.
Hva er det da?
De andre kvinnene? Konene?
-Har Deres far en elskerinne? -Elskerinne? Han har en hore.
Fyrstinne, sinne har ingen eleganse.
De ba meg ikke komme hit for å redde meg, men for å fornærme meg.
Tilgi meg.
Kommer De tilbake?
Nei.
Men De kan komme og besøke meg, siden De er så nysgjerrig.
Fyrste.
Jeg vil se min datter.
Beklager. Det er ikke mulig for øyeblikket.
Moder, jeg…
Jeg ber Dem, på mine egne vegne, og min kones, deres velgjører,
om å overbevise min datter om at hennes sted er hjemme med oss.
Med all respekt, fyrste,
jeg ble ikke satt til å lede denne ordenen for å fraråde unge piker å gå inn i den.
Jeg er ved min fulle rett til å dra min datter ut herfra med makt, ved behov.
Det ville nok sikkert forbedre Deres situasjon.
Dessuten har Concetta bestemt uttrykt at hun ikke ønsker å dra hjem med Dem.
-God aften. -God aften.
God aften.
Don Fabrizio.
Får jeg?
Vær så god.
Takk.
Jeg ville spørre Dem om Deres mann, Russo. Er han til å stole på?
Vår mann, Russo.
Jordeiendommene De ga meg i Argivocale har enda ikke gitt profitten jeg håpet på.
Nei, men med dyrket mark trenger man stort tålmod, tro meg.
-Naturligvis. -Sånn er det.
Er De ikke bekymret?
Vi er ikke stort mer enn en koloni av Piemonte nå.
Regentene er langt unna.
Jeg føler at det har oppstått et slags vakuum.
Der kaos triumferer.
I mangel på autoritet, finnes det menn, lavtstående, kan man si,
som ønsker å utnytte det.
-Lavtstående menn som Russo, mener De? -Og andre.
Si det De vil rett ut.
Jeg tror De forstår meg helt fint, Salina.
Legger vi ikke ut feller, så fort som mulig,
vil disse rottene komme strømmende ut av kloakken og overvelde oss.
I fjor ga disse markene 23 saltasker og 7 kister med ull.
Høres ikke det for lite ut?
Vel…
Forpakterne må påminnes om sine forpliktelser.
Det tar vi senere, don Paolo.
-Skal vi spise lunsj? -Greit.
Jeg henter litt ved.
-Jeg blir med og hjelper Dem. -Nei, don Paolo.
-Sett Dem der borte og hvil Dem litt. -Jeg vil ikke ha spesialbehandling.
Som De vil, don Paolo.
Da kan De se til at hestene får vann og mat.
-Don Calogero. -Hvor har du vært?
-Jeg kunne grodd skjegg mens jeg ventet. -Beklager.
Hans Eksellense ba meg ta ham med til jordeiendommen sine.
Jeg kan ikke bli med Dem til minene.
Russo! Hva i helvete er dette?
Kneler De for ham?
De skal ikke knele for andre enn min far!
Don Paolo, vi er gamle venner.
Vi er her for å tjene Deres fars interesser.
Jeg jobber selvfølgelig for å hjelpe fyrste Fabrizio.
Jeg har ham å takke for alt.
Det stemmer, don Calogero.
Så si meg…
Hva ville De vært uten min families navn?
Ingenting.
Ikke…
en ting.
Slå Dem ned.
Vil De ikke spise med meg, don Paolo?
-Hent mer mat! -Nei takk.
Alt som er mitt er Deres. Her.
Deres far har vel snakket med Dem om områdene i Lercara, ikke sant?
Kirkens områder. De grenser til våre.
Under overflaten er det rikholdige sulfurlagre.
Vi forstår det slik at kirken er nødt til å selge jorden.
-Har De informert min far om dette? -Nei, det har jeg ikke, don Paolo.
Jeg tenkte det var bedre…
Å undersøke størrelsen på lagrene først.
Uten å si noe til meg?
Don Paolo, i over et år nå har brigader drevet med ulovlig uthenting av svovel.
-De er farlige. -Barbarer.
Og De er mitt ansvar.
Så hvis jorden ble kjøpt som en investering,
kunne den nye eieren tjent gode penger.
De nye eierne.
Deres familie og min.
Tenk så stolt Deres far ville blitt.
Bli med, da! Kom!
Da er vi her.
Kommer De?
-Vil De ha noe å drikke? -Nei takk.
Hvor gammel er De? Hvor mye lenger skal De leve slik?
Jeg kan dø i brann i morgen.
Og sjelen Deres?
-Jeg tar sjansen. -Ta den sammen med oss.
Ett ord og jeg tar Dem med hjem med meg.
Til klosteret? Det er ikke Deres hjem.
Hjemmet Deres har hundre rom, hager, gartnere, fresker av Gud i taket.
De snakker om min fars hjem, ikke mitt. Ikke nå lenger.
Iblant er også dette hjemmet hans.
De ønsker ikke å bringe meg nærmere Gud. De ønsker å straffe Deres far, fyrstinne.
I fjor kom min egen far på besøk fra landsbyen vår.
Etter ti år.
Han så hvordan jeg lever, leiligheten og bekvemmelighetene.
Han vet at jeg ikke er gift.
Han spyttet meg i fjeset, så dro han igjen.
-Vil De be med meg? -Hvorfor?
Faren Deres er ikke som min.
Han er glad i Dem, Concetta. Han lengter etter å få Dem hjem.
Og ingenting De kan gjøre vil endre på det.
Jeg nekter å bli belært om min fars kjærlighet.
Så hør på dette.
Det gjenstår for mye for Dem å føle her i verden.
Jeg vet godt hva som har hendt Dem.
Sviket De opplevde.
Hvor nært De var ekstase, til Deres første øyeblikk av begjær.
Alt det kommer tilbake.
Det kan gjøre litt vondt.
Bedre å leve enn å visne bort.
Det er Deres liv, signora.
Jeg har gjort alt jeg kan.
Jeg og.
…verden uten ende.
Amen.
…et nytt vesen,
skapt i Guds bilde, i sannhet, hellighet og rettferd.
I Faderen, Sønnen og Den hellige ånds navn.
Amen.
Søster Elena, fra i dag bærer du ikke lenger ditt fars navn.
Ta imot troens ring,
Den hellige ånds segl.
Du er nå Vårherres ektefelle.
Kom igjen! Raska på!
Less av, fort.
Fort!
Raska på! Kom igjen!
Legg det der borte!
Fort!
Si det De, Russo.
Vi skal bare inspisere minen, så drar vi.
I fyrsten av Salinas sted.
Kanskje du vil inspisere ræva mi mens du er i gang?
La oss dra, don Paolo. Vi kan komme tilbake med flere menn.
Don Calogero, lån meg to av Deres menn.
Selvfølgelig.
Gå dere. De gamle lungene mine tåler ikke dette.
-Gå først, dere. -Kom igjen.
Kom igjen.
I mitt fars navn insisterer jeg på å få inspisere minen!
Don Paolo.
Jeg ber Dem, don Paolo!
Don Paolo, la oss dra.
Du er en feiging!
En foraktelig, reformert kjeltring. En feiging! Kom!
Stans, din jævel!
Stopp, sa jeg!
Hva er det med deg i dag? Du oppfører deg som en tørrpinn.
Nei da, fyrste. Jeg… Jeg føler meg bare ikke så lidenskapelig.
Hun føler seg ikke lidenskapelig!
Verden er virkelig snudd på hodet!
Hvor kommer denne fra?
Du og Concetta?
Den lille snørrungen!
Hvordan våger hun å blande seg i livet mitt?
Og du, hvordan våger du?
Hvordan våger du?
Jeg ville bare hjelpe.
Du har én eneste oppgave.
Eller…
Du hadde det.
Han snakket og snakket uten én eneste pause.
Selv jeg ble andpusten.
Åpne opp døren!
Åpne opp!
Sendte De bud på meg, moder?
En gave fra min far.
Bruker De den for å studere himmelen?
Det er hans ønske.
Og derfor lar De være.
-Stiplet og hvit. -Ja.
-Veldig livaktig. -God aften.
Fabrizio, dette er…
Ridder Chevalley di Monterzuolo. Til Deres tjeneste.
Tancredis venn fra Torino.
Vi får ta det i morgen. Nå må jeg sove.
-Fabrizio… -Nei da.
-Han er veldig trett. -Det går fint.
Fyrstinne.
-Slå Dem ned. -God morgen, far.
Fornærmet jeg Dem med mine dårlige manerer i går?
I så fall beklager jeg.
Ingenting å beklage. De har tatt seg godt av meg.
Vil De ha litt kaffe?
Kanskje et glass isvann, takk.
-De kan ta av Dem jakken. -Ja.
Kun tillatt for dem som kommer nordfra. Meg ville hun aldri latt gjøre det.
Hvis De ønsker å kjøle Dem ned, prøv granitaen vår.
Takk.
Send ham kremen.
Bedre med krem.
Nydelig.
Jeg leste min nevø Tancredis brev opp igjen i går kveld.
-Han sa at De har et tilbud til meg. -Ja.
-Dette er kanskje ikke… -Vi har ingen hemmeligheter.
Regjeringen vil utnevne noen respekterte sicilianere til senatorer i kongedømmet.
Ingen er mer respektert enn Dem, fyrste.
Har De kommet helt hit for å tilby meg et sete i senatet til deres nye Italia?
-Italia er også Deres, fyrste. -Bra Paolo ikke er her.
Ridder…
Don Fabrizio er en adelsmann i kongeriket Sicilia.
Syns De ikke at et sete i Senatet er under hans stand?
Fyrstinne!
-Ridderen mente ikke å fornærme meg. -Du kan da ikke mene på alvor…
Fortsett.
Takk, fyrste.
Som De vet, er ikke samlingen av Italia fullendt.
Venezia er under Østerrike, Roma tilhører Paven.
Jeg har forstått at Garibaldi ønsker å ta Roma.
Men Kongen forbyr det.
En italiensk hær mot Paven vil bety en umiddelbar krig med Frankrike.
Og enden på hans nye kongerike.
Landet er ungt og skjørt. Det trenger at de sterkeste trår til.
Det trenger Sicilia, og det trenger Leoparden.
Signore Mario!
Fyrste…
Don Paolo.
Stopp moren og søstrene dine!
Stopp! Vent!
Nei, Chiara!
Paolo!
Nei!
Mor!
Nei!
Slipp meg, Fabrizio!
Slipp meg!
Gutten min!
Det var hesten, fyrste.
Nei!
Det var hesten!
Stella…
Kom…
Stella, kom.
Kom med meg.
Kom med meg, Stella.
Hellige Maria, Guds mor, be for oss syndere,
nå og i vår dødstime. Amen.
Hill deg, Maria, full av nåde, Herren er med deg.
Velsignet er du blant kvinnene
og velsignet er ditt livs frukt, Jesus.
Hellige Maria, Guds mor, be for oss syndere,
nå og i vår dødstime. Amen.
Fyrste.
Et stort tap.
Vår sorg er endeløs.
Concetta.
BASERT PÅ LEOPARDEN AV GIUSEPPE TOMASI DI LAMPEDUSA
Tekst: Elin Wikstrøm