GHEPARDUL
PALERMO APRILIE 1861
Tancredi, o iei de soție pe Angelica, aici de față?
Da!
Iar tu, Angelica, îl iei de soț pe Tancredi, aici de față?
Da.
Vă declar soț și soție, uniți în căsătorie.
În numele Tatălui, al Fiului și al Sfântului Duh.
Amin
- Principe! Ce faceți? - Bine.
- Permiteți-mi să vă felicit. - Mulțumesc.
La revedere, Principe!
La revedere!
Maestre!
Vă rog să mă scuzați. Vor fi aduse cadouri.
Angelica, Tancredi.
E un colier dăruit mamei mele de Ferdinand I la Napoli.
Pot?
Sunteți foarte generos, Principe!
Suntem extrem de onorați.
Unchiule, am rămas fără cuvinte.
Mulțumesc!
Angelica, vino! Domnilor…
Ce minunăție!
Arată-le colierul!
Mă întorc imediat!
E descendenta unui armăsar din herghelia Reginei Isabel a Spaniei.
- Cum o cheamă? - Pune-i tu nume! Acum e a ta, fiule.
O să-i spunem Bucuria Donnafugatei!
Angelica, nu o putem lua cu noi.
- Nu sunt grajduri în Torino? - Sigur că sunt!
Dar ea a trăit doar la Madrid și în Sicilia.
- Ar îngheța în nord. - Tata se va supăra.
Angelica, serios!
Concetta!
- Ne-ai prins. Deja ne certăm. - N-am vrut, Angelica.
Desigur, Concetta. Știm.
Ne mutăm la Torino.
Tancredi a primit o slujbă în noul guvern. Sună plictisitor, nu?
Deloc. Probabil că ești foarte mulțumit.
Sigur că da, Concetta. Mulțumesc.
Vă las acum.
N-ai pierdut, Concetta.
Dacă la asta te gândești.
Gândește-te cine ești, ce nume are tatăl tău.
Poți avea orice vrei. Și pe oricine vrei.
Poftim!
Toată lumea primește.
Mulțumesc, Angelica.
- Să trăiască mirii! - Felicitări!
- Trăiască Tancredi! - Trăiască Angelica!
Mamă!
- Unde e Concetta? - Concetta?
- Domnișoară, unde mergeți așa, singură? - Așteptați, vă însoțim!
Concetta.
Bună, Concetta!
Îi scriu Principelui imediat. Ne ocupăm mâine de restul.
„Vă scriem ca să vă anunțăm că ea e aici, în sfânta noastră mănăstire.
Principesa a venit la noi căutând pace și adăpost,
iar noi am primit-o între zidurile noastre sfinte.”
E încăpățânată ca un catâr!
O scrisoare de la Torino!
Iubitul tău Tancredi ți-a scris în sfârșit.
Citește scrisoarea, tată!
- Da, Fabrizio… - O clipă.
Citește-o tu să audă toți.
„Dragă unchiule,
Chevalley de Monterzuolo, un om important din guvern,
dorește să-ți propună ceva.
Te va vizita într-o săptămână.
Te rog să-l tratezi frumos. Știu că așa vei face.
Mi-ar plăcea să mai scriu,
dar prințul moștenitor organizează un bal în curând,
iar Angelica nu-mi dă pace până când nu-i văd toate rochiile.
Nici eu, nici soția mea nu am uitat de ziua verișoarei noastre Concetta.
Am fi recunoscători dacă i-ați transmite cele mai afectuoase urări.
Sperăm ca anul acesta să îi aducă tot ce-și dorește.
Nepotul tău care te adoră,
Tancredi.”
Ziua ei e peste două zile.
Ce facem? Mergem să o vizităm?
- Știi că nu vrea să ne vadă. - După atâta timp? Nici măcar de ziua ei?
Tată?
E alegerea ei.
Ar fi util să vă amintesc că ea nu e la închisoare.
Urmează o cale sfântă.
Ar trebui să ne bucurăm pentru ea.
Și să fim mândri.
- Nu-i așa, părinte? - Desigur, Principesă.
E un cadou pentru familia voastră.
Concetta va depune jurământ.
Dacă o face, nu o vom mai vedea.
Acesta e prețul pe care trebuie să-l plătim.
- O zi bună, draga mea! - Ieși în oraș?
Da, mă văd cu bancherii mei și mai am niște treabă la club.
O să dureze.
- Probabil că vom rămâne la Grand Hotel. - Da? Te duci la Concetta?
Nu.
Trebuie să-i dai pace.
- Suferă. Acolo se poate vindeca. - Așa e.
Ai și alți copii, Fabrizio.
Gândește-te la ei, la viitorul lor.
- Mai e ceva? - Da.
- Respectă-i decizia. - Bine.
Promite-mi!
Promit!
Gata.
Nu mă mai priviți așa dacă nu vreți să vă lovesc.
Oricum, nu-mi voi încălca promisiunea.
Dumneavoastră veți merge la ea.
Sus, Bendicò!
Am venit să vă implor, Concetta.
Întoarceți-vă acasă!
Mă știți de când m-am născut.
Ar trebui să vă bucure că mi-am găsit vocația.
Nu contează ce mă bucură pe mine.
Acasă, aveți frați și surori, care suferă fiindcă nu sunteți acolo.
Decizia mea nu e negociabilă.
Iar dumneavoastră nu îmi vorbiți în numele fraților și surorilor mele,
pe care îi iubesc mult,
ci în numele tatălui meu.
- Tatăl vostru vrea să fiți fericită. - Spuneți-i că sunt fericită, părinte.
Mâine e ziua dumneavoastră.
Niciun tată nu poate uita o zi atât de importantă.
Vrei companie?
- Principe! - Bună seara!
Du-te la locul tău!
Îmi dai paharul meu de coniac?
Mulțumesc.
Fiica voastră încă vă provoacă suferință?
Ați făcut ceea ce ați făcut pentru binele ei și al celorlalți.
Nu încape îndoială.
O căsătorie cu Tancredi ar fi distrus-o. Sunt prea diferiți.
Dar e obsedată și foarte încăpățânată!
Însă eu sunt mai încăpățânat ca ea. O voi aduce acasă într-un fel sau altul.
Veniți cu mine!
- Nu, mai stai puțin. - Veniți!
Binecuvântată ești între femei Și binecuvântat e rodul pântecului Tău
Sfântă Maria, Maica Domnului, Roagă-te pentru noi, păcătoșii
Sfântă Maria, Domnul e cu tine Binecuvântată ești…
„Prin ce capăt vrei să te uiți?
Prin cel care face lumea mare sau prin cel care o face mică?”
Don Calogero!
Pregătește un cotlet de porc pentru câine.
- Principe! - V-am spus că nu e nevoie de titluri.
Don Fabrizio!
Concetta, mireasă a lui Hristos.
Nu-mi pot imagina cât de mult vă mândriți.
Da. Suntem foarte mândri.
Așadar…
Cred că ați auzit
despre terenurile Bisericii pe care guvernul le scoate la licitație.
Sigur că da. Se învecinează cu ale mele.
În subsol, sunt zăcăminte bogate de sulf.
Acele terenuri pot fi cumpărate pe o nimica toată.
- Am putea… - O clipă!
Uitați că fiica mea va fi în curând o mireasă a lui Hristos.
Nu voi fi eu cel ce transformă pământurile Bisericii
într-un iad plin de pucioasă și flăcări.
- Ce legătură are… - E tot ce am de spus.
Cum doriți…
Principe.
Un coniac!
- Mulțumesc! - Poftim.
Niște lapte pentru copil.
Poftim.
Niște pâine, vă rog.
Niște pâine, surori.
- Poftim. - Mulțumesc.
Sfânta Maria să vă apere!
Mulțumesc!
Doamnă!
Cu ce vă pot ajuta, soră?
Nu sunt soră. Nu încă.
Vreți să mă ajutați?
De obicei, de la voi primesc cuvinte dure, nu pomană.
Așteptați!
Ajutați-mă să înțeleg.
Cum e viața dumneavoastră?
Ce vreți de la mine, soră novice?
Să vă cunosc.
Dă-i apă!
Tată, chiar vreți să plec cu el?
Da. Trebuie să începi să înveți câte ceva.
Ce mă poate învăța el?
Principe, va fi foarte greu.
- Și ce, fiul meu e un mototol? - Nu…
- Dacă don Paolo preferă, putem pleca… - Plecați când spun eu.
Cum doriți.
Lasă-ne puțin singuri.
Principe!
Călătoria te va ajuta.
Trebuie să înveți să te ocupi de posesiunile noastre.
Într-o zi, vei fi stânca pe care se sprijină întreaga familie.
Ești moștenitorul meu. Să nu uiți asta.
Da, tată.
Bine!
Ia calul lui Tancredi dacă vrei.
Mulțumesc, tată!
Ați venit!
Mă bucur mult.
Nu sunt sigur că ea e de acord.
- Am vorbit deja cu ea. - Ești o novice foarte influentă!
Tatăl meu e Principele de Salina.
Un nume important.
Veniți cu mine.
Deci asta e viața Principesei de Salina?
Aici e liniște și pace.
Înainte nu le aveați?
Spuneți-mi adevărul. Suferința v-a adus aici?
Viața e mai mult decât suferință.
- Iubirea nu e doar suferință. - Ce știți despre asta?
Nu iubire oferiți dv.
- Nu știu ce altceva e. - Și celelalte femei? Soțiile?
- Tatăl tău are o amantă? - O amantă? Are o târfă.
Principesă, mânia nu e deloc grațioasă.
M-ați făcut să vin până aici
nu ca să mă salvați, ci ca să mă insultați.
Iertați-mă.
- Mai veniți? - Nu.
Dar puteți veni dv. la mine, dacă sunteți atât de curioasă.
Principe!
Vreau să-mi văd fiica.
Îmi pare rău. Nu e posibil în acest moment.
Maică stareță…
vă implor,
în numele meu și al soției mele, binefăcătoarea voastră,
să o convingeți pe fiica mea că locul ei e acasă, cu noi.
Cu tot respectul, Principe,
nu am fost numită în fruntea acestui ordin pentru a descuraja fetele să i se alăture.
Vă amintesc că am dreptul să o iau de aici cu forța, dacă e nevoie.
Ceea ce, sunt sigură, v-ar îmbunătăți semnificativ situația.
În plus, Concetta a spus clar
că nu dorește să meargă acasă cu domnia-voastră.
- Bună seara! - Bună seara!
Bună seara!
Don Fabrizio!
Îmi permiteți?
- Vă rog! - Mulțumesc.
Voiam să vorbim despre omul domniei-voastre,
acel Russo.
Pot să am încredere în el?
Russo e omul amândurora.
Terenul de la Argivocale pe care mi l-ați dat
nu aduce profitul pe care îl așteptam.
Înțeleg, dar pământul are nevoie de multă răbdare, credeți-mă.
- Desigur. - Mereu a fost așa.
Nu sunteți îngrijorat?
Acum suntem doar o colonie a Piemontului. Conducătorii noștri sunt departe.
Simt că s-a creat un fel de vid
în care domnește haosul.
Iar în lipsa autorității, anumiți oameni, de rang inferior, trebuie spus,
cred că pot să profite.
- Oameni de rang inferior, ca Russo? - Și alții.
Vă rog să detaliați. Vorbiți clar.
Cred că înțelegeți perfect, Salina.
Dacă nu punem capcane cât mai repede,
acești șobolani vor ieși din canalizare și ne vor copleși.
Anul trecut, moșia asta a dat 23 de saci și 7 măsuri de lână.
Nu vi se pare puțin?
Păi…
Russo, arendașii nu trebuie să-și uite obligațiile.
Le vom aminti, don Paolo. Luăm prânzul acum?
Da.
Aduc niște lemne.
- Vă ajut. Vin cu dv. - Nu, don Paolo.
Stați acolo și odihniți-vă puțin.
Nu vreau tratament special. Vreau să fiu util.
Cum doriți, don Paolo.
Atunci, aveți grijă de cai. Să aibă hrană și apă.
- Don Calogero! - Unde umbli?
- Mi-a crescut barba cât te-am așteptat. - Vă rog să mă iertați.
Excelența Sa m-a trimis să-i arăt lui Paolo moșiile.
Nu pot merge cu dv. să inspectăm minele.
Russo! Ce naiba se întâmplă?
Îngenunchezi în fața lui?
Îngenunchezi doar în fața tatălui meu.
Don Paolo, suntem prieteni vechi.
Servim interesele tatălui vostru.
Lucrez pentru gloria Principelui Fabrizio.
Îi datorez totul.
Așa e, don Calogero.
Așa e. Spuneți-mi…
Fără numele familiei mele, ce ați fi?
Nimic.
Absolut nimic.
Luați loc. Mâncați cu mine, don Paolo?
Mai aduceți mâncare!
Nu, mulțumesc.
Ce e al meu e și al domniei-voastre. Luați loc. Poftim!
Cred că tatăl vostru v-a vorbit despre terenurile de la Lercara.
Sunt ale Bisericii, lângă ale noastre.
În subteran, există filoane bogate de sulf.
Înțelegem că Biserica trebuie să vândă pământul.
L-ați informat pe tatăl meu?
Nu, don Paolo.
M-am gândit că ar fi mai înțelept să verific mai întâi mărimea filoanelor.
Fără să îmi spuneți?
Dle Paolo, de peste un an, briganzii extrag sulf în mod ilegal.
- Sunt periculoși. - Barbari.
Sunteți în grija mea.
Dacă terenul ar fi cumpărat ca investiție…
noul proprietar ar putea câștiga mulți bani.
Noii proprietari.
Familiile noastre.
Gândiți-vă ce mândru ar fi tatăl domniei-voastre!
Vino cu mine!
Am ajuns.
Intrați?
- Vă e sete? Doriți ceva de băut? - Nu, mulțumesc.
Câți ani aveți, doamnă? Cât timp veți continua viața asta?
Aș putea muri într-un incendiu mâine.
Și sufletul dv.?
- Îmi asum riscul. - Asumați-vi-l la noi.
Spuneți, și vă iau cu mine acasă.
La mănăstire? Locul acela nu e casa dv.
Casa dv. are o sută de camere, grădini, grădinari
și fresce cu zei pe tavan.
Vorbiți de casa tatălui meu, nu de a mea.
Nu mai e casa mea.
Și aceasta e casa lui uneori.
Vreți să mă aduceți la Domnul,
dar mult mai mult vreți să vă pedepsiți tatăl, principesă.
Anul trecut, tatăl meu a venit din satul nostru să mă viziteze.
Nu mă văzuse de zece ani.
A văzut cum trăiesc, a văzut apartamentul, tot ce e aici.
Știa că nu sunt căsătorită.
M-a scuipat în față și s-a întors acasă.
- Vreți să ne rugăm împreună? - Pentru ce?
Tatăl vostru nu e ca al meu.
Vă iubește, Concetta. Tânjește să vă întoarceți acasă.
Orice ați face, asta nu se va schimba.
Nu vreau să aud predici despre iubirea tatălui meu, doamnă.
Atunci, ascultați altă predică.
Există multe lucruri pe lume pe care le puteți simți.
Știu ce ați pățit, Principesă.
Trădarea pe care ați suferit-o.
Știu cât de aproape ați fost de extaz, de prima manifestare a dorinței.
Puteți simți totul din nou.
E posibil să doară puțin.
Dar decât să vă ofiliți…
E viața dumneavoastră, doamnă.
Am făcut tot ce am putut.
Și eu la fel.
…în lumea cea fără de sfârșit.
Amin.
…o creatură nouă,
după chipul lui Dumnezeu, în adevăr, sfințenie și dreptate.
În numele Tatălui, al Fiului și al Sfântului Duh.
Amin.
Soră Elena, de azi, nu mai porți numele tatălui tău.
Primește inelul credinței,
pecetea Sfântului Duh.
Acum ești soața Domnului.
Haideți! Mai repede!
Descărcați, repede!
Repede!
Trezește-te! Haide!
Pune-le acolo! Mișcă!
Spune-le, Russo.
Vrem doar să inspectăm mina, apoi plecăm.
În numele Principelui de Salina!
De ce nu-mi inspectezi găoaza, dacă tot ești aici?
Să plecăm, don Paolo. Ne putem întoarce cu mai mulți oameni.
Don Calogero, dați-mi doi oameni de-ai dv.
Desigur.
- Mergeți, plămânii mei nu suportă asta. - Să mergem!
Mergeți!
În numele tatălui meu, insist să mă lăsați să verific mina!
Don Paolo!
Don Paolo, vă implor!
Don Paolo, să mergem!
Russo, ești un laș.
Un ticălos josnic și fără onoare. Un laș! Să mergem!
Oprește-te, ticălosule!
Am zis să te oprești!
Aș vrea să știu ce e cu tine azi. Parcă ești de paie.
Nu, Principe. Dar nu sunt într-o dispoziție pasională.
Nu e în dispoziție pasională!
S-a întors lumea cu susul în jos!
De unde ai asta?
De unde o ai?
Tu și Concetta…
Obrăznicătura!
Cum îndrăznește să se bage în viața mea?
Și tu cum îndrăznești?
Cum îndrăznești?
Am vrut doar să ajut.
Mă ajuți cu un singur lucru.
Adică…
mă ajutai.
Vorbea întruna, fără nicio pauză de respirație.
Era să rămân și eu fără suflu.
Deschideți!
Deschideți ușa asta!
M-ați chemat, maică stareță?
E un cadou de la tata.
Îl folosești ca să privești cerul?
Așa ar vrea el.
Și de-asta nu o faci.
- E punctată cu alb. - Da.
- E realistă. - Bună seara!
Fabrizio, acesta e…
Chevalley de Monterzuolo, la dispoziția dv.
E prietenul lui Tancredi.
Vorbim mâine. Acum mă duc la culcare.
- Fabrizio… - Nu insistați.
- E foarte obosit. - Nu vă faceți griji.
- Principesă! - Luați loc.
- Bună dimineața, tată! - V-a jignit lipsa mea de maniere aseară?
- Dacă e așa, îmi cer iertare. - Nu e nevoie. Am fost tratat foarte bine.
Domnule, doriți o cafea?
Un pahar cu apă rece, vă rog.
- Puteți da jos haina, domnule. - Da.
Doar cei care vin din Nord au voie. Mie nu mi-ar permite niciodată.
Ca să vă răcoriți, încercați granita noastră.
- Mulțumesc. - Dă-i și frișca. E mai bună cu frișcă.
E minunată!
Am recitit aseară scrisoarea nepotului meu Tancredi.
Spunea că aveți o propunere pentru mine.
- Așa e. Dar poate că acum nu e… - Nu am secrete față de familia mea.
Guvernul dorește să numească în Senat câțiva sicilieni iluștri.
Aveți cel mai ilustru nume, Principe.
Ați venit până aici să-mi oferiți un loc în Senatul noii voastre Italii?
- E și a voastră, Principe. - Bine că nu e Paolo aici.
Domnule…
Don Fabrizio e un egal al familiei regale a Siciliei.
Senator? E un rang prea modest pentru un om cu acest nume.
Principesă!
- Domnul nu a avut intenția să mă insulte. - Fabrizio, nu te gândești serios…
Vă rog!
Mulțumesc, Principe.
După cum știți, unificarea Italiei nu e finalizată.
La Veneția, domnesc austriecii, la Roma, e Papa.
- Știam că Garibaldi vrea să atace Roma. - Regele interzice acest lucru.
O armată italiană contra Papei ar însemna un război imediat cu Franța.
Și sfârșitul acestui nou regat.
Țara e tânără și fragilă.
Are nevoie de sprijinul celor mai puternici.
Are nevoie de Sicilia și de Ghepard.
Domnule Mario!
Principe!
Don Paolo…
- Mama ta și surorile tale, oprește-le! - Stați aici!
Chiara, nu!
Paolo!
Nu!
Mamă!
Nu!
Dă-mi drumul, Fabrizio!
Lasă-mă!
Copilul meu!
- Principe, calul e de vină. - Nu!
Calul e de vină!
Stella…
Vino.
Vino, Stella.
Vino!
Stella, vino cu mine.
Sfântă Maria, Maica Domnului Roagă-te pentru noi, păcătoșii
Acum și în ceasul morții noastre
Amin
Sfântă Maria, cea plină de har Domnul e cu tine
Binecuvântată ești tu între femei
Și binecuvântat e rodul pântecului Tău
Sfântă Maria, Maica Domnului Roagă-te pentru noi, păcătoșii
Acum și în ceasul morții noastre
Amin
Principe…
Ce pierdere!
Durerea noastră e imensă.
Concetta!
BAZAT PE ROMANUL GHEPARDUL
Subtitrarea: Dan Ilioiu