ГЕПАРД
ПАЛЕРМО, КВІТЕНЬ 1861 РОКУ
Танкреді, чи береш ти присутню тут Анджеліку
за свою законну дружину?
Так.
Анджеліко, чи береш ти присутнього тут Танкреді
за свого законного чоловіка?
Так.
Я благословляю шлюб, який ви уклали. В ім'я Отця, і Сина, і Святого Духа.
Амінь.
-Прийміть мої найщиріші вітання… -Щиро вітаю.
Яка чудова пара! Я пам'ятаю Танкреді ще маленьким
хлопчиком. Як же він змужнів!
Аж не віриться, що вже так багато часу минуло.
Його покійна матір була б дуже щаслива. Я дуже радий за нього. Побачимося, князю!
Арівідерчі.
Маестро. Перепрошую. Перепрошую. Час дарувати подарунки.
Анджеліко, Танкреді.
Це подарував моїй матері Фердинанд Перший в Неаполі. Можна?
Як щедро з вашого боку, князю. Це така… честь для нас.
Дядьку, я не маю слів. Дякую.
Анджеліко, ходи сюди. Синьйори!
Синьйори? Як вам? Покажися, покажися! Покажися!
Хвилиночку!
Вона з власного кінного заводу королеви Ізабелли Іспанської.
Як її звати?
Ти сам даси їй ім'я. Вона твоя, синку.
Тоді назвімо її Радість Доннафуґати!
Анджеліко, ми не зможемо взяти її з собою.
Але ж у Турині також є стайні, хіба ні?
Ну звісно, ​​є! Бідолашна кобила жила тільки
в Мадриді й на Сицилії. На півночі вона замерзне на смерть.
Тато засмутиться.
Анджеліко… О, Кончетто!
Ти нас заскочила. Ось ми вже й сваримось.
Я цього не хотіла, Анджеліко.
Авжеж, ми знаємо, Кончетто.
Ми переїжджаємо в Турин. Танкреді запропонували
посаду в новому уряді. Це так нудно звучить, правда?
Ні, зовсім ні. Ти, напевно, дуже щасливий.
Так, Кончетто, звісно. Дякую.
Чекаю.
Ти не програла, Кончетто… хоч тобі так і здається.
Згадай, хто ти… і хто твій батько.
Ти можеш мати будь-що й будь-кого…
кого захочеш.
Ось. Кожному гостю на згадку.
А – Т
Дуже дякую, Анджеліко.
Щасливого життя молодятам!
Мамо, де Кончетта?
Кончетта?
Синьйорино, чому ви тут сама? Куди ви?
Чекайте, ми вас проведемо! Ходімо з нами!
Кончетто.
Вітаю, Кончетто.
Я зараз напишу князю. А решту узгодимо завтра.
А – Т
"Ми пишемо, аби повідомити вас, що Кончетта тут,
у нашому Святому монастирі. Князівна справді прийшла до нас у пошуках
душевного спокою й притулку, який ми надали їй…
у наших священних мурах".
Вона вперта, як віслюк!
СЛАВТЕ ГОСПОДА СТРУННИМИ ІНСТРУМЕНТАМИ
Надійшов лист із Турина. Нарешті твій улюбленець
Танкреді написав тобі.
Читай листа, тату!
-Так, Фабріціо, читай. -Так, хвилинку.
Прочитай його вголос.
"Дорогий дядьку, Шевалле ді Монтерцуоло, дуже важлива людина тут, в уряді,
має для вас пропозицію.
Чекайте на його візит протягом тижня. І, будь ласка,
поставтеся до нього з добротою. Я знаю, що так і буде.
Я написав би більше, але незабаром спадкоємець
престолу влаштовує бал, і Анджеліка не дасть мені
ні хвилини спокою,
поки я не розгляну всі її сукні".
"Ні я, ні моя дружина не забули,
що зовсім скоро день народження нашої кузини Кончетти…
Ми будемо дуже вдячні, якщо ви передасте їй наші
найтепліші побажання, і сподіваємося, що цей рік принесе їй усе…
чого вона забажає… З любов'ю, ваш небіж… Танкреді".
Її день народження за два дні.
Що робитимемо? Поїдемо до неї?
Ти ж знаєш, вона не хоче нас бачити.
Вже стільки часу минуло! Навіть у день народження? Тату!
Це її вибір.
Нам було б варто пам'ятати, що Кончетта не у в'язниці.
Вона йде своїм шляхом. Ми маємо радіти за неї. І пишатись.
Чи не так, падре?
Звісно, ​​княгине. Це справжній дар для вашої сім'ї.
Кончетта готується дати обітницю.
Тоді ми її вже не побачимо.
Це та ціна, яку нам доведеться сплатити.
Гарного дня, кохана.
Ти кудись їдеш?
Так, я маю зустрітися зі своїми банкірами й владнати деякі справи у клубі. Ми,
напевно, зупинимося у Ґранд-готелі.
Он як? Ти їдеш до Кончетти?
Ні.
Дай її спокій.
Вона страждає, і це найкраще місце для зцілення.
Так.
В тебе є й інші діти, Фабріціо. Краще подумай про них і про їхнє майбутнє.
Ще щось?
Так. Поважай її рішення.
Добре.
Пообіцяй мені.
Обіцяю!
Ось так!
Припиніть на мене так дивитися, якщо не хочете отримати по пиці.
До того ж я не порушу своєї обіцянки, тому що саме ви підете до неї.
Іди сюди, Бендіко.
Я прийшов благати тебе, Кончетто. Повертайся.
Ви ж знаєте мене з народження. Ви маєте радіти,
що я нарешті знайшла своє покликання.
Мої радощі не мають жодного значення. У тебе вдома є брати й сестри…
які страждають, бо тебе немає поруч.
Моє рішення не обговорюється. А щодо вас,
то ви тут точно не від імені моїх братів і сестер, яких я дуже люблю.
Ви тут від імені мого батька.
-Твій батько просто бажає тобі щастя. -Тоді передайте йому, що я тут щаслива.
Завтра твій день народження.
Жоден батько не міг би забути про такий важливий день.
Князю?
Добрий вечір.
Бендіко, місце! Місце.
Наллєш мені коньяку?
Дякую.
Ви досі через Кончетту страждаєте?
Те, що ви зробили, ви зробили заради її блага.
І для блага інших.
Це вже точно. Шлюб із Танкреді знищив би її,
надто вони різні. Але вона одержима. Вона така вперта.
Та все одно я впертіший за неї. Я поверну її додому, так чи інакше.
Ходімо.
-Ні, почей хвилинку. -Ні, ходімо!
Благословенна Ти між жінками, і благословенний плід утроби Твоєї, Ісус.
Пресвята Маріє, Матір Божа, молися за нас грішних…
Радуйся, Маріє, повна благодаті, Господь з Тобою, благословенна Ти…
"Крізь який кінець ти хочеш дивитися? Крізь той, що робить світ великим…
чи крізь той, що робить його маленьким?"
Доне Калоджеро. Свинячу відбивну для собаки, він голодний.
Князю.
Вам вже не треба звертатися до мене за титулом.
Доне Фабріціо.
Ваша Кончетта – наречена Христова. Всі ви, напевно, дуже нею пишаєтесь.
А, так, так. Ми дуже раді за неї.
Що ж…
Я впевнений, ви вже чули… про церковні землі… які уряд…
має намір виставити на аукціон.
Так, звичайно, чув. Вони межують з моїми.
Під ними… є надзвичайно багаті поклади сірки.
Є можливість придбати ці землі майже за безцінь.
Ми з вами могли би…
Ви… мабуть, забуваєте,
що моя донька незабаром стане нареченою Христа. Я не буду
тим, хто перетворить церковні землі… на своєрідне пекло… з сірки й полум'я.
До чого це…?
Це моє останнє слово в цій справі.
Як скажете…
…князю.
Один бренді.
Дякую.
Синьйоро.
Що вам від мене треба, сестро?
Я не черниця. Поки що.
Хочете мене врятувати? Зазвичай від таких жінок,
як ви, я отримую образи.
Зачекайте.
Допоможіть зрозуміти.
Як це – жити, як ви?
Чого ви хочете від мене?
Познайомитись.
Напувайте кобилу.
Батьку, ти справді хочеш, щоб я з ним поїхав?
Так. Тобі пора навчитися дечого.
Та чого він може мене навчити, батьку?
Князю, це будуть дуже важкі дні.
Ти хочеш сказати, що мій син слабак?
Ні, е-е… Князю, якщо дон Паоло бажає, ми можемо їхати…
Ви поїдете… коли я скажу.
Добре, як накажете.
А зараз залиш нас на хвилинку.
Князю.
Паоло, ця поїздка для того, щоб ти навчився дбати про те,
що нам належить.
Одного дня ти станеш опорою, на якій триматиметься наша родина.
Ти – мій спадкоємець. Не забувай про це.
Так, батьку.
Добре.
Можеш взяти кобилу Танкреді.
Дякую, батьку.
Ви все ж прийшли.
Я вам дуже рада.
Не впевнена, що вона дозволить.
Я вже домовилась.
А ви впливова послушниця.
Мій батько – князь Саліна.
Гм. Поважна людина.
Ходімо.
То так тепер живе князівна Саліна?
Тут спокійно.
А вдома інакше?
Скажіть мені правду. Ви опинилися тут через біль?
Життя важливіше за біль. Любов важливіша за біль.
Та що ви знаєте про це?
У вас це не любов.
Якщо це не любов, то що?
А як же інші жінки? Дружини?
Ваш батько має коханку?
Коханку? Він має шльондру.
Князівно, у гніві користі немає. Ви змусили мене прийти сюди… не для того,
щоб врятувати… а щоб образити.
Вибачте мені.
Ви прийдете?
Ні. Але ви можете прийти до мене… якщо вам аж так цікаво.
Князю.
Я хочу побачити доньку.
Мені шкода. Боюся, що зараз це неможливо.
Матінко, я…
благаю вас… від мого імені і від імені моєї дружини,
вашої благодійниці, переконати мою доньку, що її місце… удома з нами.
Попри всю пошану, князю…
мене призначили головою цього ордену не для того,
щоб відмовляти дівчат вступати до нього.
Я нагадую, що я маю право взяти свою доньку
й витягти її звідси силою, якщо мені доведеться.
Що, звичайно, значно "покращить" вашу і без того
напружену ситуацію. Крім того, Кончетта впевнено заявила,
що не хоче повертатися додому.
Добрий вечір.
Добрий вечір, Леонфорте.
Доне Фабріціо! Дозволите?
Прошу, прошу.
Дякую.
Я хотів би поговорити з вами про вашу людину… Руссо. Чи можу я йому довіряти?
Нашу людину Руссо.
Ті гектари, які ви мені дали в Арджівокале…
не дають прибутку, на який я розраховував.
Так, я знаю, але, повірте мені, земля вимагає неабиякого терпіння.
-Звісно, так. -Нічого не вдієш.
Хіба ви не переймаєтеся?
Ми тепер майже… як звичайна колонія П'ємонту,
так? Наші правителі далеко. Я маю таке відчуття,
що сформувався певний вакуум…
де тріумфує хаос.
Кажуть, що за відсутності влади, завжди є люди… з нижчого класу…
які не проти цим скористатися.
Кажучи це, ви маєте на увазі Руссо?
А також інших.
Годі цих ігор, говоріть відверто.
Саліна, ви самі чудово все розумієте. Якщо ми негайно не розставимо пастки…
ці щури… повилазять зі своїх нір… і витіснять нас.
Торік ця ділянка землі дала 23 мішки й сім скринь вовни. Цього явно замало.
Ну…
Орендарям варто нагадати про їхні зобов'язання.
Доне Паоло, нагадаємо їм пізніше. Пообідаймо спочатку.
Ну добре.
Я піду пошукаю дрова.
Я з тобою. Допоможу.
Ні, доне Паоло. Побудьте тут, відпочиньте трохи.
Руссо, я не хочу особливого ставлення. Хочу бути корисним.
Доне Паоло, як скажете. Ну тоді… подбайте, щоб коні… були нагодовані й напоєні.
Доне Калоджеро.
Де ти пропадав? Я вже міг би й бороду відростити.
Мені шкода. Його Вельможність змусив мене
взяти з собою свого сина. Він хоче подивитися на свої землі.
Я не зможу піти з вами на копальні.
Руссо! Що відбувається?
Ти став на коліно перед ним?
Ти стаєш на коліно лиш перед моїм батьком.
Доне Паоло. Ми ж старі друзі…
Ми тут, щоб служити інтересам вашого батька.
Я працюю,
щоб прославляти князя Фабріціо. Я ж йому… усім завдячую.
Так, доне Калоджеро. Саме так. Ким би ви були…
без імені моєї сім'ї? Скажіть мені.
Ніким. Абсолютно… ніким. Сідайте. Пообідайте зі мною, доне Паоло. Гей,
принесіть ще їжі, будь ласка!
Ні, не турбуйтесь.
О, все моє – це ваше. Сідайте, сідайте. О, ну нарешті!
Ваш батько, напевно, розповідав вам про землі… в Леркарі?
Землі церкви, що межують з нашими.
Їх надра дуже багаті… на сірчані поклади. Нам відомо, що церква… має продати землю.
Ммм. Ви говорили з моїм батьком про це?
Ні, ні. О, доне Паоло. Я подумав,
що перед такою важливою розмовою варто було
б спочатку оцінити… товщину пластів.
І ви хотіли зробити це без мене?
Доне Паоло, банда розбійників… вже понад рік видобуває сірку нелегально.
Вони небезпечні.
Грішники.
А ви тут… під моєю опікою.
Отже, якщо… в цю землю вкласти інвестиції…
новий власник міг би заробити багато грошей.
Нові власники. Ваша сім'я і моя. Подумайте, як би пишався вами ваш батько.
Ми прийшли.
Зайдете?
Хочете пити? Налити вам чогось?
Ні, дякую.
Скільки вам років, синьйоро? Як довго ви ще житимете таким життям?
Завтра я можу загинути під час пожежі.
А як же душа?
Я ризикну.
Ризикніть з нами. Одне ваше слово, і я заберу вас з собою додому.
В монастир? Це місце не ваш дім. У вашому домі сотні кімнат, сади, садівники
-і стелі з фресками богів. -Ви говорите про дім мого
батька, а не мій. Більше не мій.
Це також його дім іноді. Ви прагнете наблизитись до Бога…
та за цим бажання покарати батька.
Мій батько якось приїхав з нашого села… відвідати мене.
Ми не бачились десять років. Він побачив, як я живу, мою квартиру, мої зручності.
Він знав, що я незаміжня.
Він плюнув мені в обличчя… і повернувся додому.
Ви молитиметесь зі мною?
Для чого? Ваш батько не такий, як мій. Вас люблять, Кончетто.
Він прагне вашого повернення додому. І хай що ви зробите,
цього ніщо не змінить.
Не варто мені розповідати про природу любові мого батька, синьйоро.
Тоді дозвольте розповісти вам… У світі є багато того,
що ви можете відчути. Я знаю про те, що з вами сталося.
Про зраду, яку ви пережили.
Про те, як близько ви були до екстазу, до свого першого моменту бажання.
Усе це ще може повернутись. Так, ваше серце розбите.
Та краще жити, ніж в'янути.
Живіть, як знаєте, синьйоро.
Я зробила все, що могла.
Я також.
…Боже, навіки-віків.
-Амінь. -Амінь.
Й одягнутись у нову людину, створену на подобу Божу,
у справедливості й у святості правди… В ім'я Отця, і Сина, і Святого Духа.
Амінь.
Сестро Єлено, відсьогодні ти більше не називатимешся
ім'ям свого батька. Прийми обручку віри, печатку Святого Духа.
Тепер ти дружина…
Руссо, скажи їм.
Ми лише хочемо оглянути шахту, а потім поїдемо. Іменем князя Саліни!
Якщо ви вже тут, чому б вам не оглянути мою дупу?
Вертаймось, доне Паоло. Приїдемо пізніше з підмогою.
Доне Калоджеро, дайте мені двох охоронців.
Звичайно. Сюди, хлопці… Мої старі легені не витримують. Їдьте. Їдьте.
Вперед.
Вперед, вперед, вперед! Вперед.
Іменем мого батька я наполягаю, щоб ви дозволили мені оглянути шахту!
Доне Паоло! Доне Паоло, благаю! Доне Паоло, поїхали.
Руссо, ти боягуз. Підлий відмитий злодій і боягуз! Вперед!
-Стій, виродку! -Вперед!
Я сказав, стій!
Хотів би я знати, що з тобою відбувається. Ти холодна, як лід.
Ні, князю, я просто… не відчуваю пристрасті сьогодні.
Не відчуваєш пристрасті сьогодні! Світ дійсно перевернувся з ніг на голову.
А – Т
Звідки в тебе це?
Де ти це взяла? Кажи!
Ти і Кончетта?
От нахаба. Як вона сміє втручатися в моє життя?
Як ти могла?
Як ти посміла?
Я хотіла допомогти.
Ти допомагаєш лише в одному.
Раніше… допомагала.
Він усе говорив і говорив, не переводячи подиху…
Я сама мало не задихнулась.
Відчиніть двері!
Відчиніть ці кляті двері!
Матінко, ви посилали по мене?
Це подарунок мого батька.
Ти використовуєш це, щоб вивчати небо?
Він хотів би цього.
І тому ти цього не робиш.
-Він точковий, білий. -Це дуже реалістично.
Добрий вечір.
Фабріціо, це…
Кавалер Шевалле ді Монтерцуоло, до ваших послуг.
Друг Танкреді з Турина.
Поговоримо завтра. Зараз я йду спати.
Фабріціо…
Ні…
Він дуже втомлений.
Не переймайтеся.
-Княгине. -Прошу, сідайте.
Бонджорно, падре.
Напевно, мої погані манери образили вас вчора ввечері? Якщо так, я щиро
-перепрошую. -Немає за що перепрошувати.
Про мене тут дуже добре дбали.
Кавалере, чи хочете кави?
Мені склянку води з льодом, будь ласка.
Ви можете зняти жакет, кавалере.
Так.
Це лише гостям з півночі дозволено. А мені вона цього ніколи не дозволяє.
Якщо вам потрібно охолодитися, чому б вам не скуштувати нашу ґраніту?
Дякую. Дякую.
Передайте йому вершки. З ними смачніше.
Мм.
Дивовижно.
Вчора ввечері я знайшов листа від мого племінника Танкреді. Він пише,
що у вас є для мене якась пропозиція.
Так, але… можливо, зараз не…
Я не маю секретів від моєї сім'ї.
Уряд має намір висунути кількох видатних сицилійців на посади сенаторів.
Немає людини, достойнішої за вас, князю.
Ви приїхали, щоб запропонувати мені посаду…
в Сенаті цієї вашої нової Італії?
Італія і ваша теж, князю.
Добре, що немає Паоло.
-Май повагу. -Кавалере… дон Фабріціо – ем… пер
Королівства Сицилія. Сенатор? Вам не здається, що ця посада
низькорангова для нього?
Княгине! Кавалер зовсім не мав
наміру мене образити.
Фабріціо, ти ж не серйозно…
Продовжуйте.
Дякую, князю. Як вам відомо… об'єднання Італії ще не завершене.
Венеція досі під владою Австрії, а Рим належить Папі.
Я так розумію, Ґарібальді був би не проти піти на Рим.
Проте король йому забороняє.
Похід італійської армії проти Папи означав би початок війни з Францією.
І кінець цьому Королівству.
Країна молода й вразлива. Треба, щоб найсильніші підставили своє плече.
Їй потрібна Сицилія, і їй потрібен Гепард.
Синьйоре Маріо!
Руссо привіз тіло. Дон Паоло загинув.
Князю мій… дон Паоло…
-Забери їх. Забери матір і сестер. Бігом! -Ні! Назад! Назад!
К'яро, ні! К'яро!
Паоло! Ні, ні, ні!
Мамо!
-Ні! -Стій, не треба!
Сину!
Сину мій!
Він впав з коня, князю.
Ні!
Він упав з коня!
Ходімо, Стелло. Ходімо, Стелло… Стелло, ходімо, ходімо зі мною, ходімо.
Співчуваю.
Яка втрата.
Наша скорбота безмежна.
Кончетто.