GEPARD
SRPEN 1862
Dej to sem.
Děkuju.
- Vezmeš tohle? - Ano.
Ano?
Mami, volala jsi mě?
Jednou je budeš muset přestat nosit.
Nakonec ano.
Tvůj otec se rozhodl jet do Turína.
Zvažuje, zda přijme funkci senátora.
Ne.
To po mně chtít nemůžeš.
- Prosím. - Ne, mami.
Setkání s Tancredim asi nezvládnu.
Tvůj otec je na tom mnohem hůř, než si myslíš.
Od Paolovy smrti se úplně změnil.
Concetto.
Pojedu s tebou.
Co jsi říkala?
Doprovodím tě. Pojedu s tebou.
To je báječné.
Ale děláš to jen na žádost své matky.
Pokud jsem po tobě, nikdo mě nedonutí dělat něco, co nechci.
Jsem Salina jako ty.
TURÍN HLAVNÍ MĚSTO ITALSKÉHO KRÁLOVSTVÍ
Račte, signore.
Strýčku.
Jaká byla cesta?
- Dlouhá, že? - To si umím představit.
- Concetto. - Bratránku.
Vítejte.
Pojďte.
Pojďte za mnou, provedu vás tu.
GARIBALDIHO ARMÁDA NA SICÍLII
Naše malé šarvátky se do novin dostávají i tady.
Prý je s ním na Řím připraveno pochodovat 4 000 mužů.
Je to šílenství, strýčku.
A ty už jsi z něj vyléčený?
Ne úplně, Concetto.
Vítejte, Salinové.
- Strýci. - Má drahá.
- Concetto. - Angelico.
Máte krásný dům.
- Krásný obraz. Jemná práce. - Děkuji.
Také si myslím.
Ale v porovnání s Bellinim ve vašem domě je poněkud vybledlý.
- Že, strýci? - Concetto, jak se daří mé tetě?
Jak se dá čekat.
Mám překvapení.
Počkejte, až uvidíte, jaká místa Chevalley zařídil v opeře.
Bude tam i král.
- Dnes večer? - Jistě.
Je tu toho tolik, nesmíme marnit čas.
Turín je teď metropole.
Na co půjdeme?
Budou hrát Nabucco.
Mimochodem, večer tam bude francouzský vyslanec v Itálii.
- Smím jim to říct? - Angelico, ještě není co.
Tancredi usiluje o diplomatickou pozici na vyslanectví v Paříži.
- V Paříži? - Francouzský vyslanec ho podporuje.
Byl bych vděčný i za tvou podporu.
Máš ji mít.
Pojď, ukážu ti dům.
Jak se má Concetta?
Dobře.
Toto je tvůj pokoj.
Je moc krásný.
Byl by tu dokonalý dětský pokoj, že?
Ale spíš se z něj stane biliárový pokoj.
Jsem moc ráda, že jsi přijela.
A Tancredi taky.
Vždy říká, že jsi nejchytřejší, koho zná.
Je to rozený diplomat.
Nechám tě odpočívat.
Je mi ctí, že vás tu mohu přivítat.
Obzvlášť tak krátce po té hrozné tragédii.
Připravil jste nabitý program.
Ano. Zítra navštívíme senát a večer nás čeká malý banket.
A v pátek máte projev před Národním klubem.
Dovolte mi představit vám francouzského vyslance Charrouxe.
Princi.
- Těší mě. - Je mi ctí.
To je moje dcera Concetta.
- Enchanté, mademoiselle. - Enchanté.
Překvapuje mě, jak slavní tu oba za tak krátkou dobu jste.
Teď nevím, jestli je to lichotka.
Buď upřímná, Concetto. Co si o tom všem myslíš?
O Turíně?
O Itálii.
Toto mi slíbeno nebylo.
Jak to?
„Loď z Messiny do Neapole
a pak vlak do Říma, Florencie, Benátek…“
Garibaldi ignoroval královy rozkazy.
Jeho armáda překročila Messinskou úžinu a je na pevnině.
Otče.
Královy rozkazy pro vás nic neznamenají?
Nebo jsem snad o nějakých nevěděl?
Král ihned pošle armádu do Říma.
Nebo budeme dvojsmyslné prohlášení vaší vlády pokládat za vyhlášení války Francii.
- Vyslanče, buďte trpělivý. - Odpusťte, princi. Musím jít.
- Zůstaňte, prosím. - Musím do Paříže.
Pane velvyslanče, pokud mohu,
odjedete-li, nebudete moct přijít na zítřejší banket pro mého strýce.
A co si bez vás počneme?
Hraběnko…
Pokud má tento incident rychlé řešení, možná.
Zatím se ale obávám, že mě na Verdiho přešla chuť.
Princi.
Omluvte mě.
Pokud Garibaldi opravdu ovládne Řím, nezastaví se, dokud nebudeme republika.
Lidé jako my by v takové Itálii nevydrželi dlouho.
Pokud má vše zůstat při starém, parlament musí začít něco dělat.
Stále nevím, zda mě politika fascinuje, nebo odpuzuje.
Ale opravdu mě těší to,
že jsi tu naplnil svůj potenciál, synu.
Můj milovaný synovče.
Máš našlápnuto k dobré kariéře a šťastné manželství, nemýlím-li se?
Tvá matka tam nahoře je na tebe nepochybně moc hrdá.
Děkuji, strýčku.
Moc to pro mě znamená. Opravdu.
Měl bys vědět,
že přijede don Calogero.
- Ne! - Ano.
Zřejmě chce hledat důkazy o svém vznešeném původu.
Král posílá vojáky proti Garibaldimu!
Itálie je na pokraji občanské války!
Princi,
centrum politiky této nové Itálie.
Senát.
Srdce našeho nového národa.
Doufám, že se stanete jeho součástí.
Dary na památku sjednocení Itálie dokazují rozmanitost našeho národa.
Toto je od vašeho království.
Jak typicky sicilské.
Co tím myslíte?
Ostatní poslali dar, který má alespoň nějaký smysl.
Sedlo a kroužkové brnění.
A co poslali Sicilané?
Galeonu z korálu,
která by se na vodě ihned potopila.
Je to jen krása a marnivost.
A přesně takovou moudrost momentálně zoufale potřebujeme.
S muži vašeho ražení
by k násilnostem typu Garibaldiho pochod na Řím nikdy nedošlo.
Sto deset.
Tato barva by vám slušela.
Tak dobrá.
Šaty vám doručíme co nejdříve, princezno.
Děkuji.
I tobě, Angelico.
Na banketu pro svého otce bys měla mít něco jedinečného.
Je tu vždy tak rušno?
Ale jistě.
Proto se mi tu líbí.
A nechceš…
Nechceš někdy večer strávit jen s Tancredim?
Manželství jsou tu úplně jiná.
Vstupte.
Od hraběte Bombella.
- Přišel za tebou. - Pro mě?
Měl by u toho být otec.
- Nebo Tancredi. - Concetto…
Nejsi na Sicílii.
Tady v Turíně můžeš být odvážnější.
Rychle se oblékni.
Hrabě.
Concetto.
- Děkuji, že jste mě přijala. - Jistě.
Váš otec tu není?
Ne. Ani můj bratranec.
Ale na formalitách si tu prý nepotrpí.
To bych úplně netvrdil.
Viděl jsem vás v opeře a předpokládal, že vás najdu tady.
Vskutku.
Přece nepromeškám příležitost se s vámi vidět, když jsme v Turíně oba.
Musíte mít skvělý zrak, když jste si mě tam všiml.
Ne.
To vůbec ne.
Všiml jsem si vás, protože…
Protože jste mezi všemi vyčnívala.
Jak dlouho se tu zdržíte?
To záleží na otci.
Přijme pozici senátora?
Řekněme, že se mu to zamlouvá.
Cožpak vy vládu nepodporujete?
Podle mě je to
kompromis.
Žádný nový úsvit.
Ne to, za co jsem bojoval.
Proč neplujete přes úžinu s Garibaldim?
Pro mě válka skončila.
Teď chci žít.
Mohu vás navštívit znovu, než odjedete?
Nečekají vás v Miláně?
Za další hodinu s vámi
bych odložil cokoliv.
Ale jen se otcovým svolením.
Samozřejmě.
Omluvte mě.
Vstupte.
Mohu?
Jsi nádherná.
Naše setkání pro mě nebylo snadné, Concetto.
Nebylo pro tebe snadné?
Možná to umíš skrývat lépe.
Concetto, jsi připravená?
Už jdeme!
Musíme jít.
Pojďme.
Dámy a pánové, omlouvám se.
Mám pro vás důležitou zprávu.
Právě jsem se dozvěděl,
že Garibaldi
dnes odpoledne utrpěl těžkou porážku.
V Aspromonte ho porazil generál Pallavicino.
Díky králově ráznému zásahu
byli rebelové zastaveni dobrých 500 kilometrů od Říma.
Také jsme se doslechli,
že ho do nohy zasáhla zbloudilá kulka.
Do nohy? Tak to dopochodoval.
Po této radostné zprávě bych rád pronesl přípitek na počest džentlmena,
kterého budeme moct považovat za jednoho z našich senátorů.
Náš čestný host,
don Fabrizio Corbera, princ ze Saliny.
- Na prince! - Na prince!
Velmi kvalitní práce nemyslíte?
Přesto si myslím,
že Dolci ve vaší knihovně
je výrazněji melancholičtější.
Nemyslíte?
Navštívila jste Paříž?
Vyslanče, pojďte se seznámit s generálem.
Musím poslechnout.
Omluvte mě.
Pane vyslanče, představuji vám generála Mariniho.
- Těší mě. - Nápodobně.
Concetto, musím s tebou mluvit.
Ale ne tady, je tu moc očí.
A kde?
Zapamatuj si tuto adresu.
Via Lascaris 75.
Přijdeš?
Potřebuji vás. Sejdeme se v hotelu.
Tati?
Všechno v pořádku?
Ano.
Rád už bych šel.
Doprovodíš ji domů?
Samozřejmě, strýčku.
- Dobrou noc, tati. - Dobrou noc.
Jeď kočárem. Budu tam co nejdřív.
Tassoni?
Jsem stejně překvapený.
Co tady děláte?
Bydlím tady.
To musí být nějaký omyl.
- Omlouvám se. - To si nemyslím.
Když Tancredi říkal, že si zase potřebuje půjčit byt,
nečekal jsem, že se tu chce setkat s vámi.
„Zase“?
Jeho kouzlu podlehnou zřejmě i dívky z kláštera.
Prosím.
Pojďte za mnou.
Dobrou noc.
Bylo mi potěšením.
Tak zase příště.
To sahá princova moc dokonce až do ložnice žen?
Ano, když jde o jeho neteř.
A když tu neteř zradil manžel
dva měsíce po svatbě?
Pokud vám jde o diskrétnost,
jsou tu i jiné postele.
Klidnější hotely.
Chceš
nosit jméno Salina…
nebo být děvka?
Muži o mně mluví už od mých 12 let, strýčku.
Teď mi slib,
že už se to nikdy nestane.
Pustil mě sem Tassoni.
Vodíš si sem milenky?
Milenky?
Jako by jich byly stovky.
Něco jsi mi chtěl říct.
Po Paolově pohřbu jsem začal být bezradný.
Musel jsem tě vidět znovu.
A tvé manželství?
Pokud ti na něm tak záleží, proč jsi přišla?
Potřeboval jsem ji.
Toužil jsem po ní.
O to víc, že jsem byl chudý.
A v manželství jsem byl věrný.
Opravdu v něj věřím.
Ale brzy mi došlo…
že s Angelicou máme společné jen ambice.
A nyní si celé dny
lámu hlavu nad tím, co mohlo být mezi námi.
Takže?
Strýčku, ještě nespíš?
Concettu jsem přivedl. Vše je v pořádku.
Dáš si?
Posaď se ke mně.
Tvoje žena…
udržuje vztah…
s francouzským vyslancem.
Rozumíš tomu, co jsem ti teď řekl?
Žádný strach, strýčku.
Vše je pod kontrolou.
Abys tomu rozuměl,
Angeličiny ambice ohledně mého úspěchu předčily i ty mé.
Co mi to tu sakra říkáš?
Souhlasil jsi s tím?
Ty ji v té ohavnosti podporuješ?
Ale strýčku.
Pokud si vzpomínám, měl jsi milenku.
Opatrně. Zmalovat ksicht ti můžu pořád!
Kuplíř.
To teď jsi.
Vítejte, signore Sedaro.
Ostatní snídají?
Ano. Pojďte prosím za mnou.
Ach to krásné mládí.
Drahá Angelico.
- Tancredi. - Done Calogero, dobré ráno.
Princezno.
Pane starosto.
Máte hlad?
Ano.
Musím omluvit strýce.
Prochází si svou řeč.
To ho omlouvá.
Je od vás milé, že jste si ho přijel poslechnout.
Abych byl upřímný, mám ještě jeden důvod.
Opravdu?
Angelico, vždyť ho znáš.
S rodinou máme roky podezření,
že bychom mohli být příbuzní s třetím baronem Pruzzim.
Samozřejmě přes jeho milenku.
Jednou provždy chci vědět, jestli na tom něco je.
Bylo mi sděleno, že nejlepší historici jsou tady v Turíně.
Přeji vám hodně štěstí.
Ale hlavním důvodem mé cesty,
tak vyčerpávající a strastiplné cesty,
je můj dobrý přítel princ ze Saliny,
kterému na hruď připnou další třpytivou medaili.
Princezno, musíte být na otce hrdá.
Jako vždy, done Calogero.
Už se vaše matka trochu vzpamatovala?
Trochu.
Samozřejmě.
Smrt dědice…
Působí mi to bolest,
jen na to myslím. Je to nepředstavitelné.
A tak zbytečná smrt tak nádherného oře…
Promiňte, zajdu za otcem.
Princezno.
Omluvte mě.
Tati.
Přijel Sedara.
Není to snadné.
Co?
Zjistit v mém věku, že jsem vše pochopil špatně.
Proč to říkáš?
Tancrediho jsem zahrnoval láskou.
A podívej, co se z něj stalo.
Zatímco Paolo o ni musel bojovat.
A ve snaze získat ji přišel o život.
Byla to jen moje vina, i když se to nikdo neodvážil říct.
Ty…
Ty na to odvahu máš.
Pojďme, tati.
Pojď.
Dámy a pánové, můžete mi prosím věnovat pozornost?
Rád bych přivítal členy politického klubu,
senátory, hosty a všechny přítomné dámy.
Dnes jsme si přišli poslechnout proslov budoucího sicilského senátora
dona Fabrizia Corbery,
prince ze Saliny.
Prosím.
Vážení senátoři, ministři,
dámy a pánové.
V Turíně jsem jen na pár dní,
ale musím se přiznat, že mi to tu otevřelo oči.
Připomněl jsem si tu,
kdo jsem
a co jsem.
Jsem nenapravitelný
Sicilan.
My Sicilané
jsme na svých bedrech po 25 století
nosili tíhu velkolepých
a různorodých civilizací,
které sem přišly odjinud.
Byly již vyvinuté, úplné a dokonalé.
Nikdy jsme neměli to potěšení vidět,
jak se něco rodí přímo z nás.
Posledních 2 500 let
jsme pouhá kolonie.
Ovšem musím přiznat,
že si za to z velké části můžeme sami.
Aby bylo jasno, všechny tyto nadvlády
nás nakonec přiměly rezignovat.
A nyní opravdu toužíme
jen po spánku.
Nenávidíme každého, kdo se nás snaží probudit,
i když ho k tomu vedou nejlepší úmysly.
Jako v tomto případě,
když mi nabízíte tento úžasný dar.
Víte, patřím ke staré vládnoucí třídě.
Jsem spjat se starým bourbonským režimem.
Toto pouto
je založené na slušnosti,
ne na opravdových sympatiích.
Také patřím k nešťastné generaci,
která uvízla mezi starým a novým světem.
A přizpůsobit se nedokážu ani jednomu.
Proto,
a s velkou pokorou
a vděčností,
musím vaši laskavou nabídku odmítnout.
Odmítl křeslo v senátu?
Neuvěřitelné.
Kdokoliv jiný by takovou poctu přijal.
I kdyby mu na této zemi nezáleželo.
Ať tak či onak,
nějakým způsobem
jsem na něj pokaždé velmi hrdý.
A ty bys měla být taky.
Jsem.
Uvidíme se později.
Zvažte to, prosím.
Pokud se křesla vzdá čestný muž,
uvolní místo těm bez skrupulí.
Jakou naději pak naše mladá země může mít?
Prosím vás, princi.
- Poslouchejte své svědomí. - Ale to jsem udělal.
Jste galantní muž, Chevalleyi.
Jsem rád, že jsem vás poznal.
A pokud mohu říct,
rád bych navrhl někoho jiného.
Samozřejmě.
Víte,
Tancrediho tchána dona Calogera Sedaru.
Na vaše zdraví.
Na tu pozici je zcela jasně ten pravý.
A navíc,
pochází ze vznešeného šlechtického rodu.
Nebo to alespoň brzy bude pravda.
Zvažte ho.
Omluvte mě.
- Concetto. - Hrabě.
Váš otec je samé překvapení.
Předpokládám, že teď odjedete s ním.
Podle mě nemám moc na vybranou.
Inu, znamená to, že si s ním budu muset promluvit na Sicílii.
Děkuji.
Pokud mě omluvíte.
Potřebujete ještě něco?
- Nemyslím si. - Promiňte.
Tohle právě přišlo. Ihned jsem to musela otevřít.
Už je to oficiální. Pojedeme do Paříže.
Oběma vám gratuluji.
- Děkuji. - A sbohem.
Sbohem, princi.
- Díky za vše. - Šťastnou cestu.
Přeji ti to.
Děkuji, Concetto.
Dosáhli jste svého.
Paříž!
Byl jsem velmi pošetilý.
Jak jsem si mohl myslet, že bych tu mohl žít?
Vraťme se domů.
Ano, Concetto?
Čeká mě melancholické stáří.
A tebe?
A mě?
Najdeme ti dobrého sicilského manžela.
- Tati. - Zůstaneš nám nablízku.
Otče, prosím.
Aby ses mohla starat o matku a pomáhat bratrovi.
A dost.
Dost. Zase to absurdní přesvědčení,
že všem můžeš řídit život a všechny ovládat jako loutky!
Musím si vytvořit něco vlastního!
Musím žít vlastní život bez tebe.
Mám tě moc ráda, tati.
Ale ve tvém světě už žít nemůžu, musím si vybudovat vlastní.
O mou ruku tě požádá hrabě Bombello.
A musíš svolit, prosím.
Musíš mi dát svobodu.
A teď pojeďme domů.
PODLE ROMÁNU GEPARD GIUSEPPEHO TOMASIHO DI LAMPEDUSY
Překlad titulků: Tomáš Pikl