LEOPARDEN
AUGUST 1862
Giv mig den.
Tak.
-Kan du tage den her? -Ja.
Ja?
Mor, sendte du bud efter mig?
Du må tage det af på et tidspunkt.
Med tiden.
Din far har besluttet at tage til Torino.
Han overvejer at tage imod senatorposten.
Nej. Bed mig ikke om at tage med ham.
-Vær sød at gøre det. -Nej, mor.
Jeg kan ikke klare at se Tancredi igen.
Din far har det meget værre, end du forestiller dig.
Han har ikke været den samme, siden Paolo døde.
Concetta.
Jeg tager med dig.
Hvad siger du?
Jeg tager med dig.
Det er vidunderligt.
Men du gør det kun, fordi din mor bad dig om det.
Hvis jeg er som dig,
kan ingen tvinge mig til at gøre noget.
Jeg er også en Salina.
TORINO DET ITALIENSKE KONGERIGES HOVEDSTAD
Værsgo.
Onkel!
Hvordan var rejsen?
-Meget lang. -Det tror jeg gerne.
-Concetta. -Fætter.
Velkommen.
Kom ind.
Kom med og se lejligheden.
GARIBALDIS HÆR I SICILIANSK HAVN
Vores små konflikter er også nyheder her.
4.000 er klar til at marchere mod Rom med ham.
Det er vanvid, onkel.
Er du blevet kureret for det vanvid?
Ikke helt, Concetta.
Velkommen, Salina!
-Onkel. -Min kære.
-Concetta. -Angelica.
I har et smukt hjem.
Jeg så på maleriet. Flot penselarbejde.
Det synes jeg også.
Selvom farverne blegner i forhold til Bellini i Villa Salina.
-Ikke, onkel? -Concetta, hvordan har min tante det?
Som du kan forestille dig.
Vi har en overraskelse.
Vent, til I ser pladserne, Chevalley har reserveret i operaen.
Kongen kommer.
-I aften? -Selvfølgelig.
Der er så meget at se. Der er ingen tid at spilde.
Torino er stedet at være nu.
Hvad skal vi se?
Vi skal se Nabucco.
I aften vil den franske ambassadør være der.
Må jeg sige det?
Der er intet at sige endnu.
Tancredi er kandidat som diplomat på den italienske ambassade i Paris.
-Paris? -Den franske ambassadør støtter ham.
Jeg ville være taknemmelig for din støtte.
Den har du.
Kom, jeg viser dig huset.
Hvordan har Concetta det?
Fint.
Det er dit værelse.
Det er meget smukt.
Perfekt til et børneværelse, ikke?
Det er mere sandsynligt, det bliver et billardrum.
Jeg er så glad for, du er her.
Det er Tancredi også.
Han siger altid, du er den mest intelligente, han kender.
Han har altid været diplomatisk.
Jeg lader dig hvile.
Det er en ære at have Dem her.
Især så kort tid efter sådan en tragedie.
Det bliver nogle travle dage.
Ja. Et besøg i senatet i morgen
og en lille reception om aftenen.
Og Deres tale i Den Nationale Klub på fredag.
Lad mig præsentere den franske ambassadør, Charroux.
Fyrste.
-Rart at møde Dem. -Det er en ære.
Det er min datter, Concetta.
Enchanté, mademoiselle.
Enchantré.
Jeg er overrasket over, hvor berømte I to er blevet
på så kort tid.
Jeg ved ikke, om det var et kompliment.
Vær ærlig, Concetta. Hvad mener du om det her?
Om Torino?
Om Italien.
-Det er ikke, hvad der blev lovet mig. -Hvordan det?
"En båd fra Messina til Napoli,
så et tog til Rom, Firenze, Venedig…"
Garibaldi har ignoreret Kongens ordrer.
Hans hær har krydset Messinastrædet og er nu på fastlandet.
Far.
Er din konges ordrer værdiløse, Tancredi?
Eller var der andre, jeg ikke blev oplyst om?
Kongen sender en hær til Rom.
Ellers bliver vi tvunget til at læse regeringens tvetydighed
som en krigserklæring mod Frankrig.
-Vær tålmodig. -Tilgiv mig, fyrste.
-Jeg må gå. -Nej. Bliv her.
Jeg er ventet i Paris.
Ambassadeur, si vous permettez,
si vous rentrez chez vous, vous ne pourrez pas être présent à la fête
que nous organisons pour mon oncle demain soir.
Et alors, que ferons-nous sur votre présence?
Komtesse…
Si cet incident peut se résoudre brièvement, peut-être.
Jeg er bange for, at jeg har mistet lysten til Verdi.
Fyrste!
Undskyld mig.
Hvis Garibaldi virkelig indtager Rom,
stopper han ikke, før vi er en republik.
Folk som os ville ikke holde længe i Italien.
Hvis vi vil have, alt forbliver som nu, må Parlamentet i sving.
Jeg ved ikke,
om denne politiske verden fascinerer eller frastøder mig.
Men det gør mig virkelig glad
at se, du har opnået så meget her.
Min elskede nevø.
Du har en fin karriere
og et lykkeligt ægteskab, så vidt jeg kan se.
Jeg er sikker på, din mor deroppe
er meget stolt af dig.
Tak, onkel.
Dine ord betyder meget for mig.
Du burde vide,
at Don Calogero kommer.
-Nej! -Jo.
Han kommer for at finde beviser på en ædel slægt.
Kongen sender tropper mod Garibaldi!
Italien på randen af borgerkrig!
Fyrste,
det nye Italiens politiske centrum.
Senatet.
Hjertet i vores nye nation.
Jeg håber, De vil blive en del af det.
De gaver, vi fik for at fejre vores forening,
viser, hvor varieret vores nation er.
En gave fra Deres kongerige.
Meget siciliansk.
Hvad mener De?
Alle andre sendte en gave, der i det mindste har et formål.
En sadel, en ringbrynjeskjorte.
Og hvad sendte vi?
En galeon af koraller,
som ville synke ved første kontakt med vand.
Ren æstetik og forfængelighed.
Det er præcis den slags visdom,
som vi har desperat brug for lige nu.
Med mænd som Dem
ville voldelige handlinger, som Garibaldis march mod Rom,
ikke ske.
Et hundrede og ti.
Denne farve ville klæde Dem.
Godt.
Vi får kjolen leveret så hurtigt som muligt.
Tak.
Du skal også have tak.
Jeg syntes, du skulle have noget særligt på
til festen for din far.
Er livet altid så travlt her?
Ja. Det er derfor, jeg kan lide det.
Vil du aldrig…
Vil du aldrig tilbringe en aften sammen bare jer to?
Ægteskabet er meget anderledes her.
Kom ind.
Det er fra grev Bombello.
-Han er her for at se dig. -Mig?
Min far burde være til stede.
-Eller Tancredi. -Concetta…
Du er ikke på Sicilien.
Du kan være mere modig her i Torino.
Kom nu, tag tøj på.
Greve!
Concetta.
-Tak, fordi De tog imod mig. -Naturligvis.
Er Deres far her ikke?
Nej. Det er min fætter heller ikke.
Jeg hører, man ikke går op i formaliteter her.
Det er jeg ikke så sikker på.
Jeg så Dem i operaen og tænkte, jeg ville finde Dem her.
De havde ret.
Jeg ville ikke gå glip af muligheden, nu vi begge er i Torino.
Deres syn må være fremragende. hvis De så mig i mængden.
Nej.
På ingen måde.
Nej, jeg så Dem, fordi…
…fordi De overstråler alle andre.
Hvor længe bliver De i Torino?
Det afhænger af min far.
Vil han tage posten?
Jeg tror, han finder idéen ret overbevisende.
Støtter De ikke regeringen?
Jeg tror, det er et kompromis.
Ikke en ny start.
Ikke det, jeg kæmpede for.
Hvorfor krydser du ikke strædet med Garibaldi?
Min kamp er forbi.
Jeg har et liv at leve.
Må jeg besøge dig igen, før du rejser?
Er du ikke ventet i Milano?
Der er intet, jeg ikke vil udsætte for at tilbringe en time mere med dig.
Du må spørge min far næste gang.
Selvfølgelig.
Undskyld mig.
Kom ind.
Må jeg have lov?
Hvor er du smuk.
Det har ikke været nemt for mig at se dig igen, Concetta.
Har det ikke været nemt for dig?
Måske kan du skjule det bedre.
Concetta, er du klar?
Vi kommer!
Vi skal gå nu!
Lad os gå.
Mine damer og herrer, undskyld.
Jeg har vigtige nyheder.
Jeg har lige hørt, at Garibaldi
er blevet påført led et stort nederlag af general Pallavicino i Aspromonte.
Takket være kongens beslutsomme handlinger,
er oprørerne blevet stoppet 500 kilometer fra Rom.
Vi har også hørt,
at Garibaldi er blevet ramt i foden af en vildfaren kugle.
I foden? Så slutter marchen mod Rom!
Efter denne glædelige nyhed vil jeg udbringe en skål for denne herre,
som vi snart bliver beæret af at have som en af vores senatorer.
Vores æresgæst,
Don Fabrizio Corbera, fyrste af Salina.
-For fyrsten! -For fyrsten!
Det har en raffineret kvalitet, ikke?
Men jeg synes,
Dolci-maleriet på Deres bibliotek
formidler en mere udtryksfuld sorg.
Er De ikke enig?
Har De besøgt Paris?
Ambassadør, kom og mød generalen.
Jeg må adlyde.
Hav mig undskyldt.
Ambassadør Charroux, det er general Marini.
-En fornøjelse. -I lige måde.
Concetta, jeg må tale med dig.
Ikke her, mens hele verden ser på.
Hvor?
Husk adressen.
Via Lascaris 75.
Kommer du?
Jeg har brug for dig. Vi mødes på hotellet.
Far?
Er alt i orden?
Ja.
Jeg vil gerne gå.
-Vil du følge din kusine tilbage? -Selvfølgelig.
-Godnat, far. -Godnat.
Tag vognen. Jeg kommer så hurtigt som muligt.
Tassoni?
Jeg er lige så overrasket som dig.
Hvad laver du her?
Jeg bor her.
Der må være sket en fejl. Jeg beklager.
Det tror jeg ikke.
Da Tancredi sagde, han havde brug for lejligheden igen,
anede jeg ikke, den unge dame ville være dig.
"Igen"?
Ikke engang jer klosterpiger er immune over for hans charme.
Værsgo.
Kom med.
Godnat.
Det har været en fornøjelse.
Vi ses næste gang.
Omfatter en fyrstes autoritet også en piges soveværelse?
Ja, når pigen er hans niece.
Og hvis den niece blev forrådt af sin mand
to måneder efter, de blev gift?
Hvis diskretion er din bekymring,
er der andre senge.
Mere stille hoteller.
Du…
Vil du være en Salina…
…eller en luder?
Mænd har talt om mig, siden jeg var 12, onkel.
Lov mig, det her…
…aldrig vil ske igen.
Tassoni lukkede mig ind.
Tager du dine elskerinder med herhen?
Mine elskerinder?
Som om der var hundredvis af dem.
Du sagde, du havde noget på hjerte.
Efter jeg så dig til Paolos begravelse, har jeg følt mig fortabt.
Jeg måtte bare se dig igen.
Og dit ægteskab?
Hvorfor er du her, hvis du tænker så meget på mit ægteskab?
Sandheden er, at jeg havde brug for hende.
Jeg ville have hende.
Endnu mere i min fattigdom.
Og jeg var trofast i mit ægteskab.
Jeg troede på det.
Men snart indså jeg, at…
…jeg kun havde ambitioner tilfælles med Angelica.
Og nu bruger jeg mine dage
på at tænke på, hvad der kunne have været mellem os.
Så?
Onkel, er du stadig vågen?
Jeg tog Concetta med hjem. Alt er fint.
En drink?
Sæt dig ned et øjeblik.
Din hustru…
…har et forhold…
…med den franske ambassadør.
Forstår du, hvad jeg siger?
Du behøver ikke bekymre dig.
Alt er under kontrol.
Ser du, Angelicas ambition om at få min karriere til at blomstre
er blevet større end min.
Hvad fanden siger du?
Gik du med til det?
Opmuntrede til denne afskyelighed?
Hør nu, onkel.
Så vidt jeg husker, har du altid haft en elsker.
Vær forsigtig. Jeg kan stadig smadre dit ansigt!
En alfons.
Det er du blevet.
Velkommen, hr. Sedara.
Spiser de morgenmad?
Ja. Følg med.
Ungdommens skønhed! Min elskede Angelica.
-Tancredi! -Don Calogero, godmorgen.
Fyrstinde.
Borgmester.
Sulten, Don Calogero?
Ja.
Undskyld min onkel.
Han gennemgår sin tale.
Så er han undskyldt.
Det er pænt af dig at komme så langt for at høre ham.
For at være ærlig, er der også en anden grund.
Er der det?
Angelica, det ved du.
Min familie og jeg har i lang tid mistænkt,
at vi er i familie med den tredje Baron Prizzi.
På hans elskerindes side, selvfølgelig.
Jeg vil vide, om der er noget i det, en gang for alle.
Jeg har hørt, de bedste heraldikere er her i Torino.
Jeg ønsker dig held og lykke.
Men hovedårsagen til, at jeg kom her, at jeg udstod denne udmattende tur,
denne lange rejse,
var, at min gode ven, fyrsten af Salina, får endnu en glimtende medalje
at sætte på brystet!
Fyrstinde, du må være stolt af din far.
Som altid, Don Calogero.
Er din mor i bedring, lidt efter lidt?
Lidt efter lidt.
Selvfølgelig.
At miste sin arving…
Det er for smertefuldt…
…at tænke på. Det kan jeg ikke forestille mig.
Og den smukke hest, der døde på den måde…
Jeg må kalde på min far.
Fyrstinde.
Undskyld mig.
Far.
Sedara er ankommet.
Det er ikke nemt.
Hvad?
At nå min alder og indse, man havde galt fat i alt.
Hvorfor siger du det?
Tancredi har altid haft min kærlighed.
Og se, hvad han er blevet.
Paolo skulle altid gøre sig fortjent til den.
Da han prøvede at gøre det, døde han.
Og det var min skyld,
selvom ingen havde mod til at sige det.
Du…
Du er modig nok til at sige det.
Kom, far.
Kom nu.
Mine herskaber, må jeg bede om jeres opmærksomhed?
Velkommen til den politiske klubs medlemmer,
både til senatorer og de dejlige kvindelige gæster.
Vi er samlet her i dag
for at lytte til en kommende senator fra Sicilien,
Don Fabrizio Corbera,
fyrsten af Salina.
Værsgo.
Senatorer, ministre,
mine damer og herrer.
Jeg har kun været i Torino i et par dage,
men jeg må tilstå, at de dage har været meget nyttige.
De har hjulpet mig med at huske,
hvem jeg er,
og hvad jeg er.
Jeg er uigenkaldeligt siciliansk.
I over 25 århundreder har vi sicilianere
båret byrden af mange vidunderlige civilisationer,
som alle kom udefra.
Fuldt formet, komplet og perfekt.
Vi har aldrig haft fornøjelsen af en,
der stammede fra vores ø.
I de sidste 2.500 år
har vi været en koloni.
Jeg må indrømme,
at det er i høj grad vores egen skyld.
Men ser I, al den dominans
har efterladt os resignerede.
Nu er alt, hvad vi virkelig længes efter…
…søvn.
Vi hader alle, der prøver at vække os,
selv hvis de gør det med de bedste intentioner.
Som i dette tilfælde,
når I giver mig denne vidunderlige gave.
Ser I, jeg er medlem af den herskende klasse.
Jeg er knyttet til det gamle Bourbon-regime.
Det er et bånd baseret på anstændighed,
om ikke ægte kærlighed.
Jeg hører også til en uheldig generation,
der er fanget mellem den gamle og den nye,
ude af stand til at tilpasse sig nogen af dem.
Derfor, med stor ydmyghed,
og taknemmelighed,
må jeg afslå jeres tilbud.
Har han afvist tilbuddet om en plads i senatet?
Utroligt.
Enhver anden havde taget imod den ære.
Uanset om de tænkte på landet eller ej.
Uanset hvad, på en eller anden måde,
ender han altid med at gøre mig stolt af ham.
Du burde føle det samme.
Det gør jeg.
Vi ses senere.
Genovervej Deres beslutning.
Hvis ærlige mænd som Dem trækker sig,
vil vejen være åben for mere skrupelløse individer.
Hvilket håb har vores unge nation så?
Jeg beder Dem, fyrste.
-Lyt til Deres samvittighed. -Det er det, jeg har gjort.
De er en gentleman, Chevalley.
Jeg er glad for at have mødt Dem.
Hvis jeg må, vil jeg foreslå en anden.
Selvfølgelig.
Tancredis svigerfar, Don Calogero Sedara.
For jeres helbred!
Det er han helt sikkert den rette mand til det.
Desuden kommer han fra en gammel adelsslægt.
Eller det vil han snart, har jeg hørt.
Tænk over det.
Undskyld mig.
-Concetta. -Greve.
Din far er fuld af overraskelser.
Jeg går ud fra, du rejser med ham nu.
Jeg har vist ikke meget valg.
Så kommer jeg til Sicilien for at tale med ham.
Tak.
Undskyld mig.
Har I brug for andet til rejsen?
-Det tror jeg ikke. -Undskyld mig.
Det er lige kommet. Jeg måtte åbne det, da jeg så seglet.
Diplomatstillingen er officiel. Vi skal til Paris.
Tillykke til jer begge.
-Tak. -Farvel.
Farvel, fyrste.
-Tak for alt. -God rejse.
-Jeg er glad på din vegne. -Tak, Concetta.
Du har opnået, hvad du ønskede.
Paris!
Det var så tåbeligt af mig.
Hvordan fanden troede jeg, at jeg kunne bo her?
Lad os tage hjem.
Ikke, Concetta?
En vidunderlig og melankolsk alderdom venter mig.
Og dig?
Og mig?
Vi finder en god siciliansk mand til dig.
-Far. -Du bliver i nærheden af os.
Far, hold nu op.
På den måde kan du støtte din mor og hjælpe din bror.
Nu er det nok!
Jeg har fået nok af din absurde trang til at bestemme over alles liv
og kontrollere alle, som om vi var dukker!
Jeg må skabe noget selv!
Leve mit eget liv, uden dig!
Jeg elsker dig så højt, far.
Men jeg kan ikke leve i den verden, du har skabt,
for jeg må skabe min egen verden.
Grev Bombello vil bede dig om min hånd.
Og du skal sige ja.
Du må sætte mig fri.
Lad os tage hjem nu.
BASERET PÅ ROMANEN "LEOPARDEN"
Tekster af: Jakob Jensen