GEPARD
KOLOVOZ 1862. GODINE
Daj mi to.
Hvala.
-Možeš li uzeti ovo? -Da.
Da?
Mama, zvala si me?
Morat ćeš to jednom skinuti.
Sve u svoje vrijeme.
Tvoj je otac odlučio otići u Torino.
Razmišlja hoće li prihvatiti mjesto senatora.
Ne. Ne možeš tražiti da idem s njim.
-Molim te. -Ne, mama.
Ne mogu opet vidjeti Tancredija.
Tvom je ocu mnogo gore nego što misliš.
Nije isti otkako je Paolo poginuo.
Concetta.
Idem s tobom.
-Što si rekla? -Pridružit ću ti se. Idem s tobom.
To je divno.
No ideš samo zato što je majka to tražila.
Ako sam doista poput tebe, nitko me ne može prisiliti ako nešto neću.
I ja sam Salina.
TORINO GLAVNI GRAD KRALJEVINE ITALIJE
Izvolite.
Ujače!
Kakav je bio put?
Prilično dug, ha?
Mogu zamisliti.
-Concetta. -Bratiću.
Dobro došli.
Uđite.
Dođite. Pokazat ću vam kuću.
I naši su sitni okršaji završili u novinama.
Kažu da ih je 4000 spremno krenuti s njim na Rim.
To je ludost, ujače.
Ti si se izliječio od tog ludila?
Ne posve, Concetta.
Dobro došli, Saline!
-Ujače. -Draga moja.
-Concetta. -Angelica.
Kuća vam je prekrasna.
Gledao sam ovu sliku. Sjajna tehnika.
Slažem se.
Iako Bellini u vili Salina ima ljepše boje.
-Zar ne? -Concetta, kako je ujna?
Možeš zamisliti.
Imamo iznenađenje.
Chevalley je rezervirao sjajna mjesta za večerašnju operu.
I kralj će biti ondje.
-Večeras? -Naravno.
Mnogo je toga, a vrijeme je dragocjeno.
Torino je sada hit.
Što ćemo gledati?
Nabucco.
Ondje će biti i francuski veleposlanik.
Mogu li im reći?
Još se nema što reći.
Tancredi možda dobije posao u talijanskom veleposlanstvu u Parizu.
-U Parizu? -Francuski ga veleposlanik podržava.
Bio bih zahvalan i na vašoj podršci.
Imaš je.
Dođi, pokazat ću ti kuću.
Kako je Concetta?
Dobro.
Ovo je tvoja soba.
Prekrasna je.
Bila bi savršena za dječju sobu, zar ne?
No vjerojatnije će postati soba za biljar.
Jako mi je drago što si ovdje.
Kao i Tancrediju.
Kaže da si najinteligentnija osoba koju poznaje.
Uvijek je bio diplomat.
Sad se odmori.
Čast mi je ugostiti vas, prinče.
Pogotovo tako brzo nakon takve tragedije.
Dogovorili ste mi mnogo obveza.
Da. Sutra idemo u Senat,
a navečer imamo mali domjenak.
A u petak ćete održati govor u klubu.
Želio bih vas upoznati s francuskim veleposlanikom. G. Charroux.
Prinče.
-Drago mi je. -Čast mi je.
Ovo je moja kći Concetta.
-Drago mi je, gospođice. -Također.
Kratko ste ovdje, a već vas svi poznaju.
Ne znam je li to kompliment.
Budi iskrena, Concetta. Što misliš o svemu ovome?
O Torinu?
O Italiji.
Nije onakva kakva mi je obećana.
Kako to misliš?
„Brodom od Messine do Napulja,
a onda vlakom do Rima, Firence ili Venecije.”
Garibaldi se oglušio na kraljeve naredbe.
Njegova je vojska prešla Mesinski prolaz i sad je na kopnu.
Tata.
Vašeg kralja nitko ne sluša?
Ili postoji nešto što ne znam?
Kralj će odmah poslati vojsku u Rim.
Ili ćemo vašu dvosmislenost protumačiti kao objavu rata Francuskoj.
-Molim vas za strpljenje. -Oprostite mi, prinče.
-Moram ići. -Ostanite, molim vas.
Očekuju me u Parizu.
Veleposlaniče, ako smijem.
Ako odete, sutra nećete moći doći na domjenak u čast mojeg ujaka.
Što ćemo bez vas?
Grofice,
ako se sve brzo riješi, možda i dođem.
No bojim se da više nisam raspoložen za Verdija.
Prinče.
Ispričajte me.
Uspije li Garibaldi doista zauzeti Rim,
neće stati dok ne postanemo republika.
Ljudi poput nas ne bi dugo izdržali u toj Italiji.
Ako želimo da sve ostane kao dosad,
Parlament mora proraditi.
Još nisam siguran fascinira li me politika ili mi se gadi.
No doista sam sretan kad vidim kako ti ovdje dobro ide.
Voljeni moj nećače.
Koliko vidim, imaš uspješnu karijeru i sretan brak.
Tvoje je majka ondje gore sigurno jako ponosna na tebe.
Hvala, ujače.
Tvoje mi riječi mnogo znače.
Trebao bi znati da dolazi don Calogero.
-Ne! -Da.
Dolazi pronaći dokaz da potječe iz plemićke loze.
Kralj šalje vojsku na Garibaldija!
Italija na rubu građanskog rata!
Prinče,
ovo je središte politike nove Italije.
Senat.
Srce naše nove nacije.
Nadam se da ćete postati dio ovoga.
Darovi koje smo dobili zbog ujedinjenja
pokazuju koliko se međusobno razlikujemo.
Ovo je dar vašeg kraljevstva.
Baš sicilijanski.
Kako to mislite?
Svi su darovali nešto što je barem praktično.
Sedlo ili oklop.
A što smo mi poslali?
Galion od koralja koji bi potonuo čim bi dospio u vodu.
Samo estetika i taština.
Baš nam takva mudrost u ovom trenutku očajnički treba.
Uz ljude poput vas
Garibaldi se nikad ne bi usudio krenuti na Rim.
Sto deset.
Ova bi vam boja pristajala.
U redu.
Dostavit ćemo haljinu što je prije moguće.
Hvala.
Hvala i tebi.
Smatrala sam da trebaš nešto posebno
za domjenak u čast tvog oca.
-Ovdje je uvijek ovako užurbano? -Da. Zato mi se i sviđa.
Zar…
Zar nikad ne poželiš da večer provedete sami?
Ovdje je brak posve drukčiji.
Naprijed.
Od grofa Bombella.
-Želi te vidjeti. -Mene?
Moj bi otac trebao biti prisutan. Ili Tancredi.
Concetta…
Nisi na Siciliji.
Ovdje možeš biti hrabrija.
Hajde, odjeni se.
-Grofe! -Concetta.
-Hvala što ste me primili. -Naravno.
Vaš otac nije ovdje?
Ne. Kao ni moj bratić. No rečeno mi je da ovdje ne drže do formalnosti.
Pa, nisam siguran.
Vidio sam vas u operi i zaključio da ću vas naći ovdje.
Imali ste pravo.
Nisam mogao propustiti priliku kad smo već oboje u Torinu.
Imate odličan vid ako ste me uočili u gomili.
Nemam.
Nipošto.
Uočio sam vas
jer ste zasjenili sve ostale.
Koliko ostajete u Torinu?
Ovisi o mom ocu.
Hoće li prihvatiti službu?
Mislim da mu je ponuda vrlo primamljiva.
Vi ne podržavate vladu?
Mislim da je u pitanju kompromis.
Nije novi početak.
Nisam se za to borio.
Zašto niste na moru s Garibaldijem?
Moja je borba završila.
Čeka me život.
Mogu li vas opet nazvati prije nego što odete?
Zar vas ne očekuju u Milanu?
Nema toga što ne bih odgodio da provedem još jedan sat s vama.
-Sljedeći ćete put morati pitati mog oca. -Naravno.
Ispričajte me.
Naprijed.
Slobodno?
Predivna si.
Nije mi bilo lako opet te vidjeti, Concetta.
Tebi nije bilo lako?
Možda ti to bolje kriješ.
Concetta, jesi li spremna?
Evo nas!
Moramo ići!
Idemo.
Dame i gospodo, ispričavam se.
Imam vrlo važne vijesti.
Upravo sam čuo da je Garibaldi popodne pretrpio težak poraz.
U Aspromonteu ga je potukao general Pallavicino.
Zahvaljujući kraljevoj odlučnosti
pobunjenici su zaustavljeni više od 500 km od Rima.
Čuli smo i da je zalutali metak pogodio Garibaldija u stopalo.
U stopalo? Onda neće krenuti na Rim!
Ovom bih prilikom želio nazdraviti gospodinu
koji će nam iskazati veliku čast i postati jedan od naših senatora.
Naš počasni gost,
don Fabrizio Corbera, princ Saline.
-Živio princ! -Živio princ!
Vrlo je profinjena, zar ne?
No ipak mislim da Dolci u vašoj knjižnici
odiše većom tugom, zar ne?
Već ste posjetili Pariz?
Veleposlaniče, upoznajte generala.
Moram poslušati.
Ispričajte me.
Veleposlaniče Charroux, ovo je general Marini.
-Drago mi je. -Također.
Concetta, moramo razgovarati.
Ali ne ovdje dok svi gledaju.
Gdje onda?
Upamti ovu adresu.
Ulica Lascaris broj 75.
Hoćeš li doći?
Trebam vas. Nađimo se u hotelu.
Tata?
Sve u redu?
Jest.
Pošao bih.
-Hoćeš li odvesti sestričnu? -Naravno, ujače.
-Laku noć, tata. -Laku noć.
Uzmi kočiju. Doći ću čim prije.
Tassoni?
Iznenađen sam kao i vi.
Što radite ovdje?
Živim ovdje.
Sigurno je neka greška. Strašno mi je žao.
Ne bih rekao.
Kad je Tancredi rekao da mu opet treba stan,
nisam niti slutio da se radi o vama.
„Opet”?
Očito ni djevojke iz samostana nisu imune na njegov šarm.
Izvolite.
Za mnom.
Dođite.
Laku noć.
Bilo mi je zadovoljstvo.
Do sljedećeg puta.
Princ ima ovlasti i nad time što žena radi u spavaćoj sobi?
Ako mu je nećakinja, ima.
A ako je tu nećakinju muž izdao dva mjeseca nakon vjenčanja?
Ako vas zabrinjava diskrecija,
ima i drugih kreveta.
Mirnijih hotela.
Ti…
Želiš li biti Salina…
ili kurva?
Muškarci govore o meni od moje 12. godine, ujače.
Obećaj mi
da se ovo neće ponoviti.
Tassoni me pustio.
Ovamo dovodiš ljubavnice?
Ljubavnice?
-Kao da se broje u stotinama. -Moraš mi nešto reći?
Izgubljen sam nakon što sam te vidio na Paolovu sprovodu.
Morao sam te opet vidjeti.
A tvoj brak?
Zašto si ovdje ako ti je toliko stalo do mog braka?
Iskreno, trebao sam je.
Želio sam je.
Zbog vlastita siromaštva.
Bio sam vjeran u braku. Stvarno sam vjerovao u to.
No ubrzo sam shvatio…
da s Angelicom dijelim samo ambicije.
A sad provodim dane
pitajući se što je moglo biti među nama.
Dakle?
Ujače, još si budan?
Doveo sam Concettu. Sve je u redu.
Želiš li?
Sjedni na trenutak.
Tvoja žena…
ljubuje…
s francuskim veleposlanikom.
Razumiješ li što sam rekao?
Ne moraš se brinuti, ujače.
Sve je pod kontrolom.
Znaš,
Angelici je više stalo do moje karijere nego meni.
Što želiš reći, dovraga?
Pristao si na to?
Odobravaš tu gadariju?
Daj, ujače.
Koliko se sjećam, oduvijek imaš ljubavnicu.
Čuvaj me se. Još ti uvijek mogu razbiti zube!
Svodnik.
Eto što si postao.
Dobro došli, g. Sedara.
Doručkuju li?
Da. Za mnom, molim vas.
Kako je mladost lijepa! Najdraža Angelica.
-Tancredi! -Don Calogero, dobro jutro.
-Princezo. -Gradonačelniče.
Jeste li gladni?
Da.
Ispričajte mog ujaka.
Pregledava svoj govor.
Onda ćemo ga ispričati.
Lijepo od vas što ste ga došli poslušati izdaleka.
Iskreno, ovdje sam još jednim povodom.
Je li?
Već to znaš.
Moja obitelj i ja već dugo sumnjamo
da smo u rodu s barunom Prizzijem.
Preko njegove ljubavnice, naravno.
Želim jednom za svagda saznati ima li istine u tome.
Čuo sam da su u Torinu najbolji heraldičari.
Želim vam svu sreću svijeta.
No glavni razlog zašto sam došao ovamo
i prevalio toliki put leži u tome
što će moj dobar prijatelj, princ Saline,
primiti još jedan orden na svoja prsa.
-Princezo, sigurno ste ponosni na oca. -Kao i uvijek, don Calogero.
Majka vam se polako oporavlja?
-Polako. -Naravno.
Izgubiti nasljednika…
Suviše je bolno…
i razmišljati o tome. Ne mogu niti zamisliti.
I ostati bez onakva divna konja…
-Ispričajte me. Idem nazvati oca. -Princezo.
Ispričajte me.
Tata.
Sedara je stigao.
Znaš, nije lako.
Što?
Doći u moje godine i shvatiti da si u svemu pogriješio.
Zašto to kažeš?
Uvijek sam volio Tancredija.
Pogledaj u što se pretvorio.
A Paolo je sve uvijek morao zaslužiti.
Pritom je i poginuo.
Ja sam za sve kriv iako nitko nije imao hrabrosti to reći.
Ali ti…
Dovoljno si hrabra da mi kažeš.
Idemo, tata.
Dođi.
Dame i gospodo, molim vas za pozornost.
Želim pozdraviti članove političkog kluba,
senatore i naše drage gošće.
Danas smo se okupili ovdje
kako bi nam se obratio budući senator Sicilije.
Don Fabrizio Corbera,
princ Saline. Izvolite.
Senatori, ministri,
dame i gospodo.
U Torinu sam tek nekoliko dana.
ali moram priznati da je bilo vrlo korisno.
Pomoglo mi je da se sjetim
tko sam i što sam.
Nepopravljivi sam Sicilijanac.
Više od 25 stoljeća mi Sicilijanci
nosimo teret
mnogih divnih i raznolikih, ali tuđih civilizacija.
Potpuno oblikovanih i savršenih.
Nikad nismo imali zadovoljstvo
stvoriti vlastitu civilizaciju.
Posljednjih 2500 godina
uvijek smo bili kolonija.
Moram priznati da smo za to umnogome sami krivi.
Znate, uslijed te dominacije
pomirili smo se s tim.
I sad samo želimo…
ostati uspavani.
Mrzimo kad nas netko pokuša probuditi.
Čak i kad imaju najbolje namjere.
Kao u ovom slučaju.
Nudite mi ovaj divan dar.
Gledajte, pripadnik sam stare vladajuće klase.
Vezan sam za stari burbonski režim.
Ta se veza zasniva na pristojnosti.
Ne na ljubavi.
Također, pripadam nesretnoj generaciji
koja je zapela između starog i novog svijeta
i ne može se prilagoditi nijednom od njih.
Stoga,
s velikom poniznošću
i zahvalnošću,
moram odbiti vašu ponudu.
Odbio je mjesto u Senatu?
Nevjerojatno.
Svatko drugi prihvatio bi takvu čast.
Bilo mu stalo do zemlje ili ne.
U svakom slučaju,
na kraju se uvijek nekako ponosim njime.
I ti bi trebala.
Ponosim se.
Vidimo se.
Razmislite, molim vas.
Odustanu li pošteni ljudi poput vas,
otvorit će se put za one beskrupulozne.
Čemu se onda može nadati naša mlada nacija?
Preklinjem vas, prinče.
-Slušajte svoju savjest. -Upravo sam to i učinio.
Pravi ste gospodin, Chevalley.
Drago mi je što sam vas upoznao.
Ako dopuštate, želio bih vam nekoga predložiti.
Naravno.
Znate,
Tancredijev tast, don Calogero Sedara…
Uzdravlje, gospodo!
On je bez sumnje pravi čovjek za vas.
Osim toga, potječe iz stare plemićke loze.
Ili će uskoro potjecati. Tako sam čuo.
Razmislite.
Oprostite.
-Concetta. -Grofe.
Otac vam je pun iznenađenja.
-Pretpostavljam da ćete zajedno otići. -Mislim da nemam izbora.
Pa, onda ću doći na Siciliju kako bih razgovarao s njim.
Hvala.
Ispričajte me.
Trebate li još nešto za put?
-Ne bih rekao. -Oprostite.
Ovo je sad stiglo. Morala sam otvoriti vidjevši žig.
Dobio sam diplomatsko namještenje. Idemo u Pariz.
Čestitam oboma.
-Hvala. -Doviđenja.
Doviđenja, prinče.
-Hvala na svemu. -Sretan put.
-Drago mi je zbog tebe. -Hvala, Concetta.
Postigao si što si htio.
Pariz!
Baš sam bio blesav.
Kako sam i pomislio da bih mogao živjeti ovdje?
Idemo kući.
Zar ne, Concetta?
Čeka me divna i melankolična starost.
A ti?
Ja?
Naći ćemo ti dobrog muža. Sicilijanca.
-Tata. -Ostat ćeš blizu nas.
Tata, molim te.
Tako možeš biti uz majku i pomoći bratu.
Dosta!
Dosta! Prestani svima krojiti živote!
Želiš nas sve kontrolirati kao da smo lutke!
Moram nešto stvoriti sama!
Moram živjeti svoj život sama. Bez tebe!
Jako te volim, tata.
No ne mogu živjeti u svijetu koji si stvorio.
Moram stvoriti vlastiti svijet.
Grof Bombello zatražit će te moju ruku.
Molim te, moraš pristati.
Moraš me osloboditi.
Idemo sad kući.
PREMA ROMANU TOMASIJA DI LAMPEDUSE
Prijevod titlova: Elvis Šimunic