A PÁRDUC
1862. AUGUSZTUS
Add ide!
Köszönöm.
- Ezt elvennéd? - Igen.
Igen?
Hívatott, anyám?
Előbb-utóbb le kell vennie ezeket.
Majd eljön az ideje.
Apád úgy döntött, Torinóba megy.
Átgondolja, hogy elfogadja-e a szenátori posztot.
Nem.
Nem fogok vele menni.
- Kérlek! - Nem, anyám.
Nem tudom, akarom-e látni Tancredit.
Az apád sokkal rosszabbul van, mint képzeled.
Paolo halála óta nem lehet ráismerni.
Concetta!
Magával megyek.
Mit mondtál?
Elkísérem. Elmegyek magával.
Ez nagyszerű.
De csak azért teszed, mert anyád megkért rá.
Ha tényleg hasonlítunk,
senki nem kényszeríthet olyanra, amit nem akarok.
Én is Salina vagyok.
TORINO AZ OLASZ KIRÁLYSÁG FŐVÁROSA
Kérem!
Bácsikám!
Milyen volt az út?
Elég hosszú, igaz?
El tudom képzelni.
- Concetta. - Unokatestvérem.
Isten hozott!
Csak utánam!
Kövessenek, megmutatom a házat.
GARIBALDI SEREGE SZICÍLIÁBAN
Ide is eljut a csetepatéink híre.
Azt mondják, 4000-en Rómába akarnak vonulni.
Őrület, bácsikám.
És te? Kigyógyultál ebből az őrületből?
Nem teljesen, Concetta.
Üdv, Salinák!
- Bácsikám! - Kedvesem!
- Concetta. - Angelica.
Gyönyörű házatok van.
Épp ezt a festményt néztem. Gyönyörű.
Szerintem is az.
Még ha nem is olyan színes, mint a Bellini a Salina-villában.
- Ugye, bácsikám? - Concetta, hogy van a nénikém?
Ahogy képzeled.
Van egy meglepetésünk.
Chevalley elképesztő helyeket foglalt a ma esti operára.
A király is ott lesz.
- Ma este? - Persze.
Rengeteg látnivaló van, amit látniuk kell.
Torino remek város.
És mit nézünk?
A Nabuccót.
Egyébként ma este Olaszország francia nagykövete is ott lesz.
Elmondhatom?
Még nincs mit elmondani.
Tancredi diplomáciai posztért indul
a párizsi nagykövetségen.
- Párizs? - A francia nagykövet is támogatja.
Hálás lennék az ön támogatásáért is.
Megkapod.
Gyere, körbevezetlek.
Hogy van Concetta?
Jól.
Ez lesz a te szobád.
Nagyon szép.
Tökéletes lenne gyerekszobának, igaz?
De valószínűbb, hogy biliárdszalon lesz.
Örülök, hogy itt vagy.
És Tancredi is.
Azt mondja, te vagy a legokosabb ember, akit ismer.
Mindig is diplomatikus volt.
Hagylak pihenni.
Megtiszteltetés, hogy itt vannak.
Főleg egy ilyen tragédia után.
Mozgalmas napokat szerveztek.
Igen. Holnap a szenátusra megyünk,
este pedig lesz egy kis fogadás.
És persze a klubnál tartott beszéde pénteken.
Hadd mutassam be a francia nagykövetet, Charroux-t!
Herceg úr.
- Örvendek. - Megtiszteltetés.
Ő a lányom, Concetta.
- Enchanté, mademoiselle. - Enchanté.
Meglep, milyen népszerűek lettetek
ilyen rövid idő alatt.
Nem tudom, ezt bóknak vegyem-e.
Áruld el! Mit gondolsz erről az egészről?
Torinóról?
Olaszországról.
Nekem nem ezt ígérték.
Hogy érted?
„Hajóval Messinából Nápolyba,
majd vonattal
Rómába, Firenzébe, Velencébe…”
Garibaldi nem hallgatott a királyra.
Átkeltek a Messinai-szoroson, és már a szárazföldön vannak.
Apám!
A király parancsa mit sem ér, Tancredi?
Vagy van valami, amiről nem szóltak?
A király hadsereget küld Rómába.
Vagy arra kényszerülünk, hogy a kormány mellébeszélését
hadüzenetként értelmezzük.
- Legyen türelemmel! - Bocsásson meg, herceg úr!
- Mennem kell. - Kérem, ne! Maradjon!
Várnak Párizsban.
Nagykövet úr! Ha megengedi.
Ha elmegy, nem lesz ott a holnapi partin,
amit a bácsikámnak rendezünk.
Mihez kezdünk ön nélkül?
Grófné…
Talán ha sikerül időben megoldani a problémát.
Most azonban attól tartok, elment a kedvem Verditől.
Herceg úr.
Elnézést!
Ha Garibaldi tényleg elfoglalja Rómát,
nem áll meg, amíg köztársaság nem leszünk.
Akkor a hozzánk hasonlók nem tartanának ki sokáig.
Ha azt akarjuk, hogy így maradjon,
a parlamentnek munkához kell fognia.
Még nem tudom,
hogy a politika világa lenyűgöz, vagy inkább taszít.
De ami igazán boldoggá tesz,
az az, hogy látom, mennyi mindent elértél itt, fiam.
Szeretett unokaöcsém.
Fényes karriered van,
és boldog házasságod, ahogy én látom.
Az anyád biztosan nagyon büszke rád ott fent.
Köszönöm, bácsikám.
Sokat jelent, hogy ezt mondja.
Muszáj tudnia,
hogy Don Calogero is idejön.
- Ne! - De, igen.
Úgy tudom, bizonyítékot keres a nemesi származására.
A király csapatokat küld Garibaldi ellen!
Olaszország a polgárháború küszöbén áll!
Herceg úr,
az új Olaszország politikai központja.
A szenátus.
Az új nemzetünk szíve.
Remélem, ön is a része akar lenni.
Az ajándékok, amiket az egyesülésre kaptunk,
azt jelzik, milyen változatos a nemzetünk.
Ez az ön királyságától jött.
Mennyire szicíliai!
Ezt hogy érti?
Mindenki olyan ajándékot küldött, ami használható valamire.
Nyerget, páncélinget.
És mit küldtünk mi?
Egy korallból készült gályát,
ami az első vízbe kerülésekor elsüllyedne.
Pusztán a látszat
és a hiúság.
Pontosan erre a fajta bölcsességre
lenne most a legnagyobb szükségünk.
Az önhöz hasonló férfiakkal
az olyan erőszakos tettek, mint Róma megtámadása,
nem fordulnának elő.
Száztíz.
Ez a szín jól állna önnek.
Rendben.
Igyekezni fogunk a ruhával.
Köszönöm.
Neked is köszönöm.
Gondoltam, viselhetnél valami különlegeset
az apádnak rendezett partin.
Mindig ilyen nyüzsgő az élet?
Így van. Ezért is szeretem.
És nem…
Nem akarsz néha kettesben tölteni egy-egy estét?
A házasság itt másról szól.
Tessék!
Bombello gróftól jött.
- Látni akar. - Nekem jött?
Az apám is kelleni fog.
- Vagy Tancredi. - Concetta…
Nem Szicíliában vagy.
Itt, Torinóban, merészebb lehetsz.
Gyerünk, öltözz át!
Gróf úr!
Concetta!
- Köszönöm, hogy fogadott. - Örömmel.
Az édesapja nincs itt?
Nincs. És az unokatestvérem sem.
De itt nem törődnek a formalitásokkal.
Nos,
ez nem olyan biztos.
Láttam az operában, és gondoltam, itt megtalálom.
Jól gondolta.
Nem hagyhattam ki
a lehetőséget, ha már itt vagyunk.
Biztos kitűnő a látása, ha észrevett a tömegben.
Nem.
Egyáltalán nem az.
Nem, azért vettem észre…
mert mindenki mást túlragyog.
Meddig marad Torinóban?
Az az apámon múlik.
Elfogadja a pozíciót?
Szerintem meggyőzőnek tartja az ötletet.
Maga nem támogatja a kormányt?
Szerintem
ez egy kompromisszum.
Nem egy új kezdet.
Nem az, amiért harcoltam.
Miért nem kel át a szoroson Garibaldival?
Befejeztem a harcot.
Most már élni akarok.
Megkereshetem újra, mielőtt elutazna?
Nem várják vissza Milánóba?
Semmi nincs, amit ne halasztanék el,
hogy még egy órát önnel töltsek.
Legközelebb meg kell kérdeznie az apámat.
Természetesen.
Ha most megbocsát…
Szabad!
Bejöhetek?
Gyönyörű vagy.
Nem volt könnyű újra látni, Concetta.
Nem volt könnyű?
Talán te jobban tudod titkolni.
Concetta, készen vagy?
Jövünk!
Indulnunk kell.
Menjünk!
Hölgyeim és uraim, elnézésüket kérem.
Fontos híreim vannak.
Most hallottam, hogy Garibaldi
súlyos vereséget szenvedett ma délután
Aspromontéban, Pallavicino tábornok ellen.
A király határozott lépéseinek köszönhetően
a lázadókat megállították 500 kilométerre Rómától.
Úgy tudjuk,
hogy egy eltévedt lövedék Garibaldit lábon találta.
Lábon? Akkor nincs több vonulás!
Ennek örömére
szeretnék pohárköszöntőt mondani erre az úriemberre,
aki hamarosan az egyik szenátorunk lesz.
A díszvendégünkre,
Don Fabrizio Corberára, Salina hercegére.
- A hercegre! - A hercegre!
Igazán kifinomult, nem gondolja?
Azt hiszem,
a könyvtárában található Dolci
sokkal jobban kifejezi a bánatot.
Nem ért egyet?
Járt már Párizsban?
Nagykövet úr, jöjjön, bemutatom a tábornokot!
Mennem kell.
Elnézést.
Charroux nagykövet úr, ő itt Marini tábornok.
- Örvendek. - Szintúgy.
Concetta, beszélnünk kell.
De nem itt, az egész világ előtt.
Akkor hol?
Jegyezd meg ezt a címet!
Via Lascaris 75.
Eljössz?
Szükségem van rád. A hotelben találkozunk.
Apám?
Minden rendben?
Igen.
Szeretnék menni.
Hazavinnéd?
Persze, bácsikám.
- Jó éjszakát, apám! - Jó éjt!
Menj a kocsival! Nemsokára ott leszek.
Tassoni?
Engem is ugyanúgy meglepett.
Mit keres itt?
Itt élek.
Valami tévedés lehet. Nagyon sajnálom.
Nem hinném.
Mikor Tancredi azt mondta, újra szüksége lenne a lakásra,
nem tudtam, hogy ön a szóban forgó fiatal hölgy.
„Újra”?
Még az önhöz hasonlóak sem tudnak ellenállni neki.
Kérem.
Kövessen!
Jöjjön!
Jó éjszakát!
Nagyon örültem.
Viszlát legközelebb!
Egy herceg fennhatósága egy lány hálószobájára is kiterjed?
Igen, ha az az unokahúga.
És ha az unokahúgát elárulta a férje
két hónappal az esküvőjük után?
Ha a diszkréció miatt aggódik,
vannak más ágyak is.
Csendesebb hotelek.
Te…
Salina akarsz lenni…
vagy egy kurva?
A férfiak 12 éves korom óta beszélnek rólam, bácsikám.
Ígérd meg nekem, hogy…
soha többé nem fordul elő.
Tassoni engedett be.
Ide hozod a szeretőidet?
A szeretőimet?
Mintha több százan lennének.
Azt mondtad, beszélnünk kell.
Miután láttalak Paolo temetésén, nem tudom, mitévő legyek.
Újra látnom kellett.
És a házasságod?
Ha ennyire érdekel a házasságom, miért vagy itt?
Szükségem volt rá.
Akartam őt.
Főleg, amikor nem volt semmim.
És hűséges férj voltam.
Hittem benne.
De végül rájöttem, hogy…
semmi közös nincs bennünk, csak a nagyravágyás.
És most azzal töltöm a napjaimat,
hogy azon tűnődöm, mi lehetett volna köztünk.
Szóval?
Bácsikám, még ébren van?
Hazahoztam Concettát. Minden rendben.
Kér?
Ülj le egy percre!
A feleséged…
viszonyt folytat…
azzal a francia nagykövettel.
Hallottad, amit mondtam, fiam?
Nem kell aggódnia, bácsikám.
Mindent kézben tartok.
Tudja,
Angelica vágya a virágzó karrierem iránt
nagyobb lett, mint az enyém.
Mi az ördögről beszélsz?
Te beleegyeztél ebbe?
Bátorítottad ezt az aljasságot?
Ugyan, bácsikám!
Ha jól emlékszem, önnek is volt szeretője.
Légy óvatos! Még mindig képes lennék szétverni a képedet.
Kerítő.
Az lett belőled.
Üdvözlöm, Sedara úr!
Már reggeliznek?
Igen. Kérem, kövessen!
A gyönyörű fiatalság!
Angelicám.
- Tancredi! - Don Calogero, jó reggelt!
Hercegnő.
Polgármester úr.
Éhes, Don Calogero?
Igen.
A bácsikám nincs itt.
Átnézi a beszédét.
Akkor megbocsátok neki.
Kedves öntől, hogy ennyit utazott ezért.
Őszintén szólva, van egy másik oka is.
Valóban?
Angelica, te is tudod.
A családommal már régóta gyanakszunk,
hogy rokoni szálak fűznek minket harmadik Prizzi báróhoz.
Természetesen a szeretője oldaláról.
Egyszer s mindenkorra tudni akarom, igaz-e vagy sem.
Azt mondták, Torinóban vannak a legjobb heraldikusok.
Sok szerencsét kívánok!
De a legfőbb oka annak, hogy idejöttem,
egy ilyen kimerítő
és ilyen hosszú úton,
az az, hogy jó barátom, Salina hercege
újabb csillogó kitüntetést kap
a mellére.
Hercegnő, biztos büszke az édesapjára.
Mint mindig, uram.
Az édesanyja kezd felépülni?
Apránként.
Ez természetes.
Az örökös elvesztésébe…
túl fájdalmas…
még belegondolni is. El sem tudom képzelni.
És az a gyönyörű ló, ami így pusztult el…
Elnézést, idehívom az apámat.
Hercegnő.
Ha megbocsátanak…
Apám!
Sedara megérkezett.
Tudod, nem könnyű.
Micsoda?
Ebben a korban rájönni, hogy mindent rosszul tettél.
Miért mondja ezt?
Tancredit mindig is szerettem.
És nézd, mi lett belőle!
Míg Paolónak mindig ki kellett érdemelnie.
És közben meghalt.
És az egész az én hibám,
még ha senki nem is akarja kimondani.
Te…
Te elég bátor vagy, hogy kimondd.
Menjünk, apám!
Jöjjön!
Hölgyeim és uraim, kaphatnék egy kis figyelmet?
Szeretném köszönteni a politikai klub tagjait,
a szenátorokat és kedves hölgyvendégeinket!
Azért gyűltünk ma össze,
hogy meghallgassuk Szicília új szenátorát,
Don Fabrizio Corberát,
Salina hercegét.
Kérem.
Szenátorok, miniszterek,
hölgyeim és uraim!
Csak pár napja vagyok Torinóban,
de be kell vallanom, ezek nagyon hasznos napok voltak.
Eszembe juttatták,
ki vagyok,
és mi is vagyok én.
Helyrehozhatatlanul
szicíliai vagyok.
Több mint 25 évszázadon át, mi, szicíliaiak
sok nagyszerű és különböző civilizáció
súlyát viseltük magunkon,
akik mind kívülről érkeztek.
Kifejlődötten, teljesen
és tökéletesen.
De sosem élhettük át,
hogy a szigetünkön is kibontakozzon egy.
Az elmúlt 2500 évben
csak egy gyarmat voltunk.
Be kell ismernem,
hogy ez nagyrészt a mi hibánk.
De tudják, a sok elnyomás miatt
beletörődtünk a sorsunkba.
És most, az, amire igazán vágyunk…
az az alvás.
És utálunk mindenkit, aki megpróbál felébreszteni,
még ha azt a legjobb szándékkal is teszi.
Mint ebben az esetben,
amikor ezt a csodás ajánlatot adják nekem.
Tudják, a régi uralkodó osztály tagja vagyok.
A régi Bourbon-uralomhoz kötődöm.
És ez a kötelék
a tisztességen alapul,
ha nem is az igazi szereteten.
Egy olyan szerencsétlen generáció tagja vagyok,
amelyik a régi és az új világ közé szorult,
és amely nem tud alkalmazkodni egyikhez sem.
Ezért
nagy alázattal
és hálával,
de el kell utasítanom az ajánlatukat.
Visszautasítja a szenátusi pozíciót?
Hihetetlen.
Bárki más elfogadta volna az ajánlatot.
Mindegy, hogy fontos-e neki az ország.
Mindenesetre,
valahogyan
mindig eléri, hogy büszke legyek rá.
Neked is ezt kellene érezned.
Ezt is érzem.
Viszlát később!
Kérem, fontolja meg!
Ha a becsületes emberek visszavonulnak,
megnyílik az út a gátlástalanok előtt.
Akkor milyen reménye lesz fiatal nemzetünknek?
Könyörgöm, herceg úr.
- Hallgasson a lelkiismeretére! - Hiszen azt tettem.
Ön igazi úriember, Chevalley.
Örülök, hogy megismertem.
Ha megengedi,
szeretnék javasolni valaki mást.
Hogyne.
Ismeri
Tancredi apósát, Don Calogero Sedarát.
Egészségükre, uraim!
Egyértelműen ő a legmegfelelőbb ember a szerepre.
Továbbá
régi nemesi származása van.
Vagyis nemsokára az lesz, úgy tudom.
Gondolja át!
Elnézést!
- Concetta! - Gróf úr!
Az édesapja tele van meglepetésekkel.
Gondolom, hazautazik vele.
Azt hiszem, nincs más választásom.
Nos,
akkor Szicíliába megyek, hogy beszéljek vele.
Köszönöm.
Minden jót!
Kell még bármi más az útra?
- Nem hinném. - Elnézést!
Ez most érkezett. Kinyitottam, mikor láttam a pecsétet.
Hivatalos a diplomata állás. Párizsba megyünk.
Gratulálok mindkettőtöknek.
- Köszönjük. - Viszlát!
Viszlát, herceg úr!
- Köszönünk mindent. - Jó utat!
Örülök neked.
Köszönöm, Concetta.
Elérted, amit akartál.
Párizs!
Ostobaság volt tőlem.
Hogy is gondolhattam, hogy tudnék itt élni?
Menjünk haza!
Igaz, Concetta?
Csodálatos és melankolikus öregkor vár rám.
És rád?
Rám?
Találunk neked egy rendes szicíliai férjet.
- Apám! - A közelünkben maradsz.
Apám, kérem!
Támogathatod az anyádat és segíthetsz az öcsédnek.
Elég!
Elég ebből az abszurd késztetésből, hogy maga dönt az életünkről,
és hogy úgy irányít mindenkit, mintha bábok lennénk!
Magamtól kell elérnem valamit!
A saját életemet kell élnem, maga nélkül!
Nagyon szeretem, apám.
De nem élhetek a maga világában,
mert meg kell teremtenem a sajátomat.
Bombello gróf meg fogja kérni a kezemet.
És szeretném, ha igent mondana rá.
El kell engednie a kezemet.
De most menjünk haza!
GIUSEPPE TOMASI DI LAMPEDUSA REGÉNYE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Laczkó-Simon Emese