A PÁRDUC
1862 AUGUSZTUSA
Adja csak!
Köszönöm.
-Ezt is elviheti. Tessék. -Rendben.
Szabad.
Anyám, hívattál engem?
Ezeket előbb vagy utóbb le kell venned.
Majd idővel leveszem.
Az apád úgy döntött, Torinóba megy. Mérlegeli,
hogy elfogadja-e a szenátori széket.
Nem. Ne kérj arra, hogy én is menjek.
Nagyon kérlek!
Nem, anyám!
Nem akarom újra látni Tancredit.
El sem tudod képzelni, hogy apád mennyire szenved.
Paolo halála óta, már nem olyan, mint rég.
Concetta…
Elmegyek veled.
Hogy mondod?
Elkísérlek. Veled megyek.
Ez csodálatos hír.
Még úgy is, ha csak azért teszed, mert anyád kért rá.
Ha valóban hasonlítok rád, akkor senki sem tud olyasmire
kényszeríteni, amit nem akarok.
Hiszen én is Salina vagyok.
TORINO. AZ ÚJ OLASZ KIRÁLYSÁG FŐVÁROSA
Tessék, signore.
Bácsikám!
Hogy utaztatok?
Kiss lassan.
Elhiszem.
Concetta.
Kuzin.
Isten hozott! Gyertek be!
Kövessetek! Megmutatom a házat.
Szóval a kis csetepatéink itt is hírértékűek?
Az a hír járja, hogy több mint 4000-en rohannák le Rómát.
Hatalmas őrültség lenne.
Tehát már kigyógyultál ebből az őrületből?
Nem teljesen, Concetta.
Isten hozott, Salinák!
-Bácsikám! -Drágám!
-Concetta. -Angelica. Gyönyörűszép házatok van.
-Köszönöm! -Csodás vonásai vannak
ennek a festménynek.
Én is úgy vélem.
Még hogy ha a Salina villában lévő Bellini képhez nem is hasonlítható. Jól mondom?
Concetta, hogy van a nénikém?
Épp, ahogy képzeled.
Meglepetésünk van. Látnotok kell,
milyen helyet foglalt nektek az Operában Chevalley. A király is jelen lesz.
Ma este?
Természetesen. Annyi látnivaló van itt, egy pillanatot se vesztegessünk.
Most Torino a mindenség központja.
Na, és mit adnak ma este?
A Nabuccót nézzük majd, bácsikám.
Egyébként ma este meglátogat minket a francia nagykövet is.
Elmondhatom?
Angelica, egyelőre még nincs mit elmondani.
Tancredi esélyes a diplomata székre a párizsi olasz nagykövetségen.
Párizsban?
A francia nagykövet őt támogatja.
Rendkívül hálás lennék, hogyha te is támogatnál.
Hát hogyne.
Gyere! Körbevezetlek!
És Concetta hogy van?
Jól.
Ez lesz a szobád.
Igazán szép.
Tökéletes gyerekszoba lenne, nem?
De valószínűleg billiárd szoba lesz belőle.
Nagyon örülök, hogy te is eljöttél.
Ahogy Tancredi is.
Azt mondja, hogy te vagy a legokosabb nő, akit ismer.
Mindig is diplomatikus volt.
Hagylak lepihenni.
Megtisztelő számomra, hogy eljött, herceg. Főleg, hogy ilyen hamar,
egy ekkora tragédiát követően.
Sok elfoglaltságot szervezett, ha nem tévedek.
Igen. Holnap meglátogatjuk a szenátust, majd lesz egy kisebb fogadás az este.
És persze ott lesz a beszéde is a Nemzeti Klubban pénteken.
Hadd mutassam be önnek a francia nagykövetet, M. Charroux-t.
Hercegem.
Nagyon örvendek.
Megtiszteltetés.
Bemutatom a lányomat, Concettát.
Enchanté, mademoiselle.
Enchantée.
Nagyon meglep, hogy ilyen rövid idő alatt ekkorra
hírnévre tettetek szert.
Nem tudom, hogy ezt most bóknak vegyem-e.
Mondd el az igazat, mit gondolsz erről az egészről?
Torinóról?
Olaszországról.
Nem olyan, mint amilyet ígértek.
Ezt hogy érted?
Elhajózhatnánk Messinából Nápolyba, majd vonatoznánk Rómába,
Firenzébe, Velencébe…
Garibaldi figyelmen kívül hagyta a parancsot.
Átkelt a messinai szoroson és partra szállt a kontinensen.
Apám…
A királyotok szava mit sem ér, Tancredi? Vagy voltak parancsok,
melyekről engem nem tájékoztattak?
A király nyomban sereget küld Rómába, amint lehetséges.
Ha nem, akkor nem tehetek mást,
a kormánya mellébeszélését Franciaország elleni hadüzenetnek kell értelmeznem.
Nagykövet úr, nagyon kérem, legyen türelemmel.
Elnézést kérek, herceg. Mennem kell.
-Könyörgök, ne menjen el. Maradjon itt. -Már várnak Párizsban.
Ha elmegy, nem tud részt venni a bácsikám tiszteletére szervezett partin holnap.
Mi lesz velünk ön nélkül?
Grófnő! Bízom benne, hogy ez az incidens mihamarabb megoldódik.
Most viszont… elvesztettem az érdeklődésem Verdi iránt.
Hercegem… Ha megbocsátanak…
Bácsikám, ha Garibaldinak sikerül bevennie Rómát,
nem áll meg addig, míg köztársaság nem leszünk.
A magunkfajták nem sokáig bírják egy ilyen helyen. Ha azt akarjuk,
hogy minden ugyanúgy maradjon, a parlamentnek… munkához kell látnia.
Még mindig nem vagyok benne biztos, hogy a politika vonz engem vagy taszít.
De ami igazán boldoggá tesz,
fiam hogy itt ki tudod használni az összes benned rejlő lehetőséget.
Az én drága unokaöcsém… Sikeres pályafutásod van és mondhatni,
hogy a házasságod is elég kiegyensúlyozott, hm?
Az édesanyád odafentről biztosan nagyon büszke rád.
Köszönöm, bácsikám.
A szavaid tényleg nagyon
sokat jelentenek nekem.
Áh, majd' elfelejtem… hamarosan érkezik Don Calogero is.
-Ne! -Igen.
Bizonyítékot akar keresni arra, hogy vannak-e nemesi gyökerei.
A király csapatokat küld Garibaldi ellen. Az ország ismét a polgárháború szélén áll.
Hercegem, íme az új Olaszország politikai
központja a Szenátus.
Az új nemzetünk szíve. Remélem, elfogadja a szenátori széket.
Az ajándékok, melyeket az egyesítés örömére kaptunk,
mutatják, hogy milyen rendkívül változatos
nemzetünk is van.
Ez itt egy ajándék a szigetéről.
Ez annyira szicíliai.
Ezt hogy érti?
Mindenki más olyasmit küldött, amelynek van valami funkciója,
nem? Egy nyerget, vagy egy sodronyinget,
de mi, szicíliaiak mit küldünk ide? Egy galleont…
mi ez? Korallból,
ami elsüllyedne, amint egy csepp víz éri.
Csupán megjelenés… és hiúság.
Látja, hercegem,
pontosan ilyen bölcs emberekre van szükségünk
ebben a fontos pillanatban. Ilyen emberekkel az oldalunkon a Róma
lerohanásához hasonló erőszakos cselekedetek
nem nyerhetnek teret.
110 centi.
Ez a szín nagyon illene önhöz.
Jó, legyen.
Amint kész van, küldjük önnek a ruhát, hercegnő.
Köszönöm szépen.
Neked is köszönöm, Angelica.
Gondoltam, viselhetnél valami különlegeset az
édesapád tiszteletére tartott bálon.
Mindig ilyen elfoglaltak vagytok?
Igen, mindig. De épp ezért szeretem annyira.
És nem… nem vágysz arra,
hogy csak kettesben töltsetek
el egy estét?
A házasságok is nagyon mások erre.
Szabad!
Bombello gróftól jött. Látni szeretne.
Engem.
Az apám jelen kell, legyen.
Concetta…
Ez nem Szicília.
Torinóban lehetsz valamivel bátrabb.
Jó. Öltözz fel.
-Gróf úr! -Concetta.
Köszönöm, hogy fogadott.
Ugyan.
Az édesapja nincs itt?
Nincs, és a kuzinom se. Úgy hallottam, itt már nem törődnek a formaságokkal.
Hát… ebben azért nem vagyok biztos.
Láttam tegnap az operában és feltételeztem, hogy még itt van, szóval…
Jól gondolta.
Nem hagyhattam ki ezt az alkalmat, ha már mindketten Torinóban vagyunk.
Kiváló látása lehet, hogy így észrevett engem abban a tömegben.
Nem… nem, sajnos nem.
Nem, azért vettem észre mert túlragyogott mindenki mást.
Mennyi ideig marad Torinóban?
Az édesapámtól függ.
Ön szerint elfogadja a pozíciót?
Mondjuk úgy, hogy megnyerőnek látja.
Hm.
Ön nem támogatja a kormányt?
Én úgy vélem, hogy ez egy kompromisszum. Nem egy új kezdet. Nem az,
amiért harcoltam. Szóval…
Hogyhogy nem kelt át a szoroson Garibaldival?
Felhagytam a harcokkal. Élnem kell az életemet.
Ha megengedi meglátogatnám, még mielőtt hazamennek.
Nem kell visszamennie Milánóba?
Nincs semmi, amit ne halasztanék el, hogy még egy órát tölthessek önnel.
Legközelebb engedélyt kell kérnie apámtól.
Hogyne.
Ha most megbocsát…
Tessék!
Gyönyörű vagy.
Nem volt könnyű téged ismételten látni, Concetta.
Szerinted csak neked nem volt az?
Talán te jobban titkolod.
Concetta, készen állsz?
Azonnal megyünk.
Indulnunk kéne!
Menjünk!
Hölgyeim és uraim! Elnézést! Fontos híreket kívánok önökkel közölni.
Most tudtam meg, hogy Garibaldi vereséget
szenvedett ma délután… Aspromonténél Pallavicini keze által.
A király határozott fellépésének hála, Garibaldit Rómától 500 kilométerre
megállították. Továbbá azt a hírt kaptuk a frontról,
hogy Garibaldi lábát megsebesítette egy kósza golyó.
A lábát? Akkor nincs több menetelés Rómába.
Ennek örömére szeretnék pohárköszöntőt mondani eme úriember tiszteletére.
Hamarosan az a megtiszteltetés ér minket, hogy a szenátoraink között tudhatjuk.
A ma esti díszvendégünk, Don Fabrizio Corbera, Salina hercege.
A hercegre!
Szép volt.
Nagyon kifinomult festmény, igaz? Mindenesetre úgy vélem,
hogy a könyvtárában lévő Dolce sokkal melankólikusabb érzést áraszt.
Járt már valaha Párizsban?
Nagyjövet úr, bemutatom a tábornoknak.
Hív a kötelesség.
Charroux nagykövet úr, bemutatom Marini tábornokot.
Jó estét! Nagyon örvendek!
Örvendek.
Concetta, beszélnem kell veled.
De nem itt, mindenki szeme előtt.
Hát hol?
Jegyezd meg ezt a címet: Via Lascaris, 75-ös szám.
Eljössz?
Apám? Minden rendben?
Igen.
Én nyugovóra térek.
A kuzinod hazakísér.
Hát hogyne, bácsikám.
Jó éjszakát, apa!
Jó éjszakát!
Szállj be a hintóba, nemsokára követlek.
PÁLMA HOTEL
Tassoni!
Ezen én is meglepődtem.
De hát mit keres ön itt?
Ez az én lakásom.
Biztosan tévedés történt. Szörnyen sajnálom.
Nem, nem hiszem. Amikor Tancredi megkért, hogy adjam kölcsön újra a lakásomat,
fogalmam sem volt, hogy ön a szóban forgó hölgy.
Újra?
Úgy tűnik, hogy még a szentéletű lányok
sem tudnak ellenállni neki.
Tessék. Jöjjön velem!
Kövessen.
Jó éjt!
Nagyon örültem.
Később találkozunk.
Egy herceg hatalma most már kiterjed egy lány hálószobájáig is?
Igen, ha a lány az unokahúga.
És ha ezt az unokahúgot megcsalta a férje két hónappal az esküvő után?
Ha netalántán a diszkréció aggasztja… vannak más ágyak is csendesebb hotelekben,
hercegem.
Te Salina szeretnél lenni,
vagy inkább csak egy szajha?
A férfiak 12 éves korom óta rólam beszélnek.
Most meg kell ígérned, hogy ez itt többé nem történik meg.
Tassoni már beengedett.
Idehozod a szeretőidet?
A szeretőimet?
Úgy beszélsz, mintha több száz lenne.
Azt mondtad, beszélni akarsz velem.
Mióta láttalak a temetésen, nem tudok mit kezdeni magammal.
Újra látnom kellett téged.
És a házasságod?
Ha ennyire aggódsz a házasságomért, akkor miért vagy itt?
Valójában szükségem volt rá.
Tényleg akartam.
Mindvégig hűséges voltam. Tényleg hittem benne.
De hamarosan rájöttem, hogy…
az ambíciót leszámítva nincs bennünk semmi közös.
Most azon gondolkozom nap mint nap hogy milyen lett volna a házasságom veled.
Nos akkor?
Bácsikám, még ébren vagy?
Az imént hoztam haza Concettát. Minden rendben. Kérsz?
Leülnél egy percre?
A nejednek…
viszonya van azzal…
azzal a francia nagykövettel.
Felfogtad, amit az imént mondtam, fiam?
Kérlek, ne aggódj emiatt.
Mindent kézben tartok.
Tudnod kell,
hogy Angelica immáron sokkal elszántabban akarja egyengetni a karrieremet,
mint én magam.
Most mi az ördögről beszélsz?
Te belementél ebbe? Bátorítottad ezt az aljasságot?
Ugyan már.
Ha jól emlékszem, neked is volt mindig szeretőd.
Vigyázz a szádra, mert ha kell, még mindig be tudom verni a képedet!
Egy mocskos kerítő… ez lett itt belőled.
Isten hozta, signor Sedara!
Éppen most reggeliznek?
Igen. Erre tessék.
A fiatalság szépsége! Drága Angelicám.
-Tancredi! -Don Calogero, jó reggelt!
Hercegnő!
Polgármester!
Esetleg éhes, Don Calogero?
Igen.
Elnézést a bácsikám nevében. Éppen átolvassa a beszédét, tudja…
Ó, akkor el van nézve.
Nagyon kedves öntől, hogy eljött idáig, hogy meghallgassa őt.
Az igazat megvallva, nem csak emiatt jöttem el idáig.
Tényleg?
Angelica, hiszen tudod.
Már egy jó ideje azt gyanítjuk, hogy a kis családunk lehet,
hogy rokonságban áll a harmadik Prizzi báróval.
Csupán szeretői vonalon, nyilvánvalóan.
Mindenesetre meg akartam bizonyosodni
afelől, hogy ez valóban
igaz-e. Aztán úgy hallottam, hogy itt Torinóban vannak
a legjobb heraldikusok.
A világ összes szerencséjét kívánom önnek.
Viszont a valódi oka annak,
hogy alávetettem magam ennek a borzasztóan fárasztó és hosszú útnak az én
jó barátom, Salina hercege,
aki épp most készül újabb csillogó kitüntetést… tűzni a mellkasára.
He? Hercegnő, rendkívül büszke lehet az apjára.
Ahogy mindig, Don Calogero.
Az édesanyja kezd felépülni szép lassacskán?
Szép lassacskán.
Értem. Elveszíteni egy örököst…
akkora fájdalom,
hogy el sem tudom képzelni. Képtelen vagyok.
És az a gyönyörű ló is, te jó ég, ilyen csúnya véget érni…
Bocsássanak meg, szólok édesapámnak.
Hercegnő… hogyne.
Ha megbocsát…
Apám…
Megérkezett Sedara.
Tudod, ez nem könnyű…
Hogyan?
Ebben a korban rájönni, hogy mindent rosszul csináltál.
Miért mondasz ilyet?
Tancredi mindig bírta a szeretemet.
És nézd meg mivé lett…
Paolónak ellenben mindig is el kellett nyernie.
És miközben próbálta, a halálát lelte.
Mindez csakis az én hibám. Csak senkinek nincs bátorsága kimondani.
De te…
Elég bátor vagy, hogy a szemembe mondd.
Induljunk, apa. Gyere!
Hölgyeim és uraim! Egy kis figyelmet kérek!
Először is szeretném üdvözölni politikai közösségünk tagjait, a szenátorokat,
a vendégeket és a hölgy látogatóinkat is. Azért gyűltünk ma egybe,
hogy meghallgassuk Szicília jövendőbeli szenátorának
beszédét. Don Fabrizio Corbera, Salina hercege. Kérem!
Szenátor urak, miniszterek, hölgyeim és uraim. Tudják,
csak néhány napja érkeztem a városukba, Torinóba, de bevallom,
ez a néhány nap is tanulságos volt. Mert végső soron emlékeztetett arra,
hogy ki vagyok, és mi vagyok.
És én javíthatatlanul szicíliai vagyok. Mi szicíliaiak,
már több mint 25 évszázada cipeljük a vállunkon a csodálatos,
különféle eredetű civilizációk terhét, amelyek mind kívülről jöttek. Már…
már kész voltak, teljesek, és tökéletesek,
ennek okán nekünk sohasem lehetett részünk abban az örömben,
hogy végül belőlünk is sarjadjon valami.
Tehát több mint 2500 éve csak egy gyarmat vagyunk. De be kell ismernem,
hogy ez jórészt a mi hibánk is.
Viszont ez a rengeteg különféle uralom kimerített és lemondóvá tett minket.
Most pedig… most igazából már… nem is akarunk semmi egyebet csak aludni.
Így mindenkit meggyűlölünk, aki fel akar minket ébreszteni,
még… még akkor is, hogyha ezt tényleg a legnagyobb
jóindulattal próbálják tenni. Mint például ez esetben…
felajánlottak nekem egy csodálatos ajándékot. De nézzék, én egy régi
osztályt képviselek, még a Bourbon-uralomhoz fűznek a
kötelékek… mondhatni… illemből, ha már azt nem lehet mondani,
hogy szeretetből. Ráadásul igen szerencsétlen nemzedékhez
tartozom, amely a régi és az új idők mezsgyéjén
táncol és képtelen alkalmazkodni az egyikhez,
de a másikhoz is. Tehát, őszinte
alázattal… és köszönettel,
de vissza kell utasítanom
eme gáláns ajánlatot.
Ne!
Hihetetlen. Ezt a pozíciót bárki elfogadta volna.
Akár érdekli az ország sorsa, akár nem.
Úgy érzem, hogy valahogy mindig sikerül elérnie,
hogy büszke legyek rá.
Neked is annak kéne lenned.
Az vagyok.
Később.
Nagyon kérem, gondolja át.
Ha az önhöz hasonló tisztességes emberek visszalépnek,
a gátlástalanok kerülnek a helyükre. Milyen kilátások elé nézhet
így az új nemzet? Szóval nagyon kérem, herceg, hallgasson a lelkiismeretére.
De hát pontosan ezt tettem.
Ön igazi úriember, Chevalley. Nagyon örülök,
hogy lehetőségem volt megismerni.
És…ha nincs ellenére, javasolnék valakit erre a pozícióra.
Természetesen.
Ismeri Ön… Tancredi apósát, Don Calogero Sedarát?
-Egészségükre, uraim! Egészségükre! -Ő tényleg alkalmas lenne ebben az új
helyzetben. Ráaádul… ő is nemesi…származék… vagy az lesz
hamarosan, ha jól tudom. Gondolja át.
Elnézést!
Concetta.
Gróf úr!
Az apja tele van meglepetésekkel.
Gondolom, most akkor haza kell mennie vele.
Nos, nincs más választásom.
Akkor… el kell mennem Szicíliába, hogy beszéljek vele.
Köszönöm.
Engedelmével.
Szükségetek van bármire az utazáshoz?
Nem hinném.
Elnézést kérek. Ez most érkezett. Kinyitottam, amint megláttam a pecsétet.
Hivatalos a kinevezés. Párizsba megyünk.
Gratulálok mindkettőtöknek.
Köszönöm.
Minden jót!
Viszontlátásra, herceg.
Köszönök mindent!
Jó utat!
Nagyon örülök neked.
Köszönöm, Concetta.
Elérted, amit akartál.
Párizs!
Mekkora ostobaság volt ez részemről.
Mi az ördögöt reméltem attól, hogy idejövök?
Szóval indulhatunk végre haza, ugye, Concetta?
Ahol vár rám egy csodálatos és melankólikus öregkor.
És te…
És én?
Keresünk neked… egy rendes szicíliai férjet. Igen.
-Apám… -Így ott leszel mellettünk.
Apám! Nagyon kérlek!
Így tudod támogatni az anyádat és segíthetsz a fivérednek.
Elég! Elég! Elég ebből az abszurd meggyőződésből, hogy mindenki élete felett
dönthetsz, hogy csak úgy irányíthatod az embereket, mint a bábukat.
Magam akarom felépíteni az életemet! Egyedül akarom élni az életemet,
te nélküled!
Én tényleg nagyon szeretlek, apa!
De nem élhetek abban a világban, amit te építettél fel,
fel kell építenem a sajátomat.
Bombello gróf úr megkéri tőled a kezemet.
És szeretném, ha igent mondanál neki.
Hagyj elszakadnom tőled.
Most már indulhatunk haza.