GHEPARDUL
AUGUST 1862
- Dă-mi-o mie! - Mulțumesc.
- Iei tu asta? - Da.
Da?
Mamă, m-ai chemat?
Va trebui să le scoți.
Sigur, cu timpul.
Tatăl tău pleacă la Torino.
Se gândește dacă să accepte postul de senator.
Nu!
Nu-mi poți cere să merg cu el.
- Te rog! - Nu, mamă.
Nu știu dacă pot să-l revăd pe Tancredi.
Tatăl tău e într-o stare mult mai rea decât crezi.
N-a mai fost la fel după moartea lui Paolo.
Concetta!
Vin cu tine.
- Ce ai spus? - Te însoțesc. Vin cu tine.
E minunat!
Chiar dacă o faci doar fiindcă te-a rugat mama ta.
Dacă semăn cu tine,
nimeni nu mă poate forța să fac ceea ce nu vreau.
Sunt o Salina.
TORINO CAPITALA REGATULUI ITALIEI
Vă rog!
Unchiule!
Cum a fost drumul?
- Cam lung. - Îmi imaginez.
- Concetta! - Vere!
Bine ați venit!
Poftiți!
Haideți să vă arăt apartamentul.
GARIBALDI ARE O NOUĂ ARMATĂ ÎN SICILIA
Micile scandaluri de la noi ajung până aici!
Se zice că 4.000 de oameni ar pleca spre Roma cu el.
E o nebunie, unchiule.
Și tu? Te-ai vindecat de nebunia lor?
Nu complet, Concetta.
Bine ați venit, Salina!
- Unchiule! - Draga mea!
- Concetta! - Angelica!
- Aveți o casă superbă. - Admiram tabloul. E foarte bine realizat.
Și eu zic la fel.
Dar nu se compară cu lucrarea lui Bellini de la Vila Salina. Nu-i așa, unchiule?
Concetta, ce face mătușa?
Așa cum îți imaginezi.
Avem o surpriză.
Să vedeți ce locuri v-a rezervat Chevalley diseară la operă!
Va fi și Regele acolo.
- În seara asta? - Da!
Sunt multe de văzut! Să nu pierdem nicio clipă.
La Torino se întâmplă toate acum.
- Ce o să vedem? - Nabucco.
În seara asta, va fi acolo și ambasadorul Franței.
- Le spun? - Nu e nimic de spus deocamdată.
Tancredi candidează pentru un post la ambasada Italiei la Paris.
- La Paris? - Ambasadorul francez îl susține.
Aș fi recunoscător să am și susținerea dv.
O vei avea.
Vino să-ți arăt casa!
Ce mai face Concetta?
E bine.
Asta e camera ta.
E foarte frumoasă.
Ar fi o cameră pentru copil perfectă, nu?
Probabil că va fi o cameră de biliard.
Mă bucur mult că ești aici.
Și Tancredi se bucură.
Spune mereu că ești persoana cea mai inteligentă.
A fost mereu foarte diplomat.
Te las să te odihnești.
Ne onorați cu prezența dv., Principe.
Mai ales atât de curând după o tragedie.
Ați pregătit un program.
Da, o vizită la Senat mâine și o mică recepție seara.
Apoi, desigur, veți lua cuvântul la Cercul Național.
Permiteți-mi să vi-l prezint pe ambasadorul Franței, Charroux.
Principe!
- Îmi pare bine. - Sunt onorat!
- Ea e fiica mea, Concetta. - Enchanté, mademoiselle.
Enchanté.
Mă surprinde cât de faimoși ați devenit într-un timp atât de scurt.
Nu prea îmi sună a compliment.
Sincer, Concetta, ce părere ai despre toate astea?
- Vorbești de Torino? - De Italia.
- Nu e ceea ce mi s-a promis. - Cum așa?
„O barcă de la Messina la Napoli
și apoi, un tren spre Roma, Florența sau Veneția.”
Garibaldi a ignorat ordinele regelui.
A traversat strâmtoarea Messina. Armata lui e pe continent.
Tată!
Ordinele Regelui nu au valoare, Tancredi?
Mai sunt și alte lucruri care nu mi s-au spus?
Regele va trimite imediat armata la Roma.
Altfel, indecizia guvernului va fi văzută ca o declarație de război contra Franței.
- Dle ambasador, vă rog… - Iertați-mă, Principe. Trebuie să plec.
- Rămâneți! - Sunt așteptat la Paris.
Dle ambasador, dacă-mi permiteți,
plecând, veți rata balul de mâine seară organizat în cinstea unchiului meu.
Nu ne lipsiți de prezența dumneavoastră.
Contesă…
Dacă acest incident se rezolvă rapid, poate.
Deocamdată, mă tem că mi-am pierdut apetitul pentru Verdi.
Principe!
Vă rog să mă scuzați.
Dacă Garibaldi cucerește Roma, nu se va opri până nu devenim republică.
Cei ca noi n-ar rezista mult în acea Italie.
Dacă vrem să rămână totul cum e, Parlamentul trebuie să înceapă să lucreze.
Încă nu sunt sigur
dacă mediul politic mă fascinează sau îmi repugnă.
Dar un lucru mă face foarte fericit.
Să văd că te descurci atât de bine aici, fiule.
Iubitul meu nepot.
Ai o carieră frumoasă și o căsnicie fericită din câte văd, nu?
Sunt sigur că mama ta, acolo sus, e mândră de tine.
Mulțumesc, unchiule.
Cuvintele tale înseamnă mult pentru mine.
Ar trebui să știi că va veni și Don Calogero.
- Nu! - Ba da.
Vine să găsească dovezi ale unei descendențe nobile, se pare.
Regele trimite trupe împotriva lui Garibaldi!
Italia e în pragul războiului civil!
Principe, iată centrul politic al noii Italii.
Senatul.
E inima noii noastre națiuni.
Sper că veți accepta să ne fiți alături.
Darurile primite pentru a comemora unirea arată
cât de variată e națiunea noastră.
Acesta e darul regatului dv.
- Tipic sicilian! - Ce vreți să spuneți?
Ceilalți au trimis obiecte care au un scop:
o șa, o cămașă de zale.
Noi, sicilienii, ce am trimis?
Un galion făcut din coral,
care s-ar scufunda la primul contact cu apa.
Doar aparențe și vanitate.
De acest tip de înțelepciune avem nevoie disperată în acest moment.
Cu bărbați ca domnia-voastră
nu ar exista inițiative violente ca marșul lui Garibaldi spre Roma.
O sută zece!
Culoarea asta vi s-ar potrivi.
Bine.
- Vom trimite rochia cât putem de repede. - Mulțumesc.
Îți mulțumesc și ție.
Am vrut să ai o ținută specială la petrecerea dată în onoarea tatălui tău.
- Viața e mereu așa frenetică aici? - Da. De asta îmi place.
Și nu…
Nu-ți dorești niciodată să petreceți o seară doar voi doi?
Căsătoria e foarte diferită aici.
Intră!
E de la contele Bombello.
- A venit să te vadă. - Pe mine?
Trebuie să fie și tata.
- Măcar Tancredi. - Concetta…
Nu ești în Sicilia.
Poți fi mai îndrăzneață aici, în Torino.
Hai, îmbracă-te.
- Conte! - Concetta!
- Mulțumesc că m-ați primit. - Desigur.
- Tatăl dv. nu e aici? - Nu. Și nici vărul meu.
Dar mi s-a spus că aici nu vă formalizați.
Ei bine, nu sunt chiar așa de sigur.
V-am văzut la Operă și m-am gândit că vă găsesc aici.
V-ați gândit bine.
Nu puteam să ratez această oportunitate, dacă tot suntem amândoi în Torino.
Aveți privirea ageră, dacă m-ați zărit în mulțime.
Nu.
Chiar deloc.
V-am văzut, fiindcă…
Fiindcă îi eclipsați pe toți ceilalți.
- Cât timp rămâneți în Torino? - Depinde de tatăl meu.
Va accepta postul care i se oferă?
Să zicem că ideea i se pare interesantă.
Dv. nu susțineți guvernul?
Mi se pare un compromis.
Nu un nou început.
Nu pentru asta am luptat.
Cum de nu ați plecat pe mare cu Garibaldi?
Războiul meu s-a terminat.
Am o viață de trăit.
Aș putea să vă revăd înainte să plecați?
Nu vă întoarceți la Milano?
Nu e nimic ce nu pot amâna ca să petrec încă o oră cu dv.
Va trebui să vorbiți cu tatăl meu.
Desigur.
Vă rog să mă scuzați.
Intră!
Se poate?
Ești superbă!
Nu mi-a fost ușor să te revăd, Concetta.
Ție nu ți-a fost ușor?
Tu reușești să o ascunzi mai bine.
Concetta, ești gata?
Venim!
Trebuie să plecăm.
Să mergem!
Doamnelor și domnilor, dacă-mi permiteți…
Am o veste importantă.
Tocmai am aflat că Garibaldi a suferit o înfrângere azi
în Aspromonte în fața generalului Pallavicino.
Grație acțiunilor decisive ale Regelui,
rebelii au fost opriți la mai mult de 500 km de Roma.
De asemenea, am mai aflat
că Garibaldi a fost atins de un glonț la picior.
La picior? Adio, marș spre Roma!
În aceeași notă de bucurie,
vreau să propun un toast în cinstea unui gentilom
pe care, în curând, vom avea onoarea să îl avem printre senatorii noștri.
Oaspetele nostru de onoare, don Fabrizio Corbera, Principe de Salina.
În cinstea Principelui!
E o lucrare foarte bine realizată.
Totuși, aș zice
că tabloul lui Dolci din biblioteca dv. transmite o melancolie mai puternică.
Nu credeți?
Ați vizitat Parisul?
Dle ambasador, veniți să-l cunoașteți pe dl general!
Trebuie să mă supun.
Dl ambasador Charroux, dl general Marini.
- Îmi pare bine. - Și mie.
Concetta, trebuie să-ți vorbesc.
Dar nu aici, în ochii tuturor.
Atunci, unde?
Ține minte o adresă: Via Lascari 75.
Vei veni?
- Tată, e totul în ordine? - Da.
Vreau să plec.
- O conduci tu pe verișoara ta? - Sigur, unchiule.
- Noapte bună, tată! - Noapte bună!
Ia trăsura. Vin cât pot de repede.
Tassoni?
Sunt la fel de surprins ca dv.
Ce faceți aici?
Aici locuiesc.
- E o greșeală, îmi pare foarte rău. - Nu prea cred.
Când Tancredi mi-a zis că are iar nevoie de apartament,
n-am știut că domnișoara în cauză ați fi dv.
„Iar”?
După cum văd, nici fetele de la mănăstire nu-i rezistă.
Vă rog!
Urmați-mă.
Noapte bună!
A fost o plăcere.
Pe data viitoare.
Autoritatea unui Principe acționează și în dormitorul unei fete?
Dacă e nepoata lui, da.
Și dacă nepoata a fost înșelată de soțul ei
la două luni după nuntă?
Dacă vă preocupă aspectul discreției,
există și alte paturi.
Hoteluri mai retrase.
Tu…
vrei să fii o Salina
sau doar o târfă?
Bărbații se uită după mine de când aveam 12 ani, unchiule.
Vreau să-mi promiți un lucru.
Că nu se va mai întâmpla.
Tassoni m-a lăsat să intru.
Aici îți aduci amantele?
Amantele?
- O zici de parcă ar fi cu sutele. - Ai zis că vrei să-mi vorbești.
De când te-am văzut la înmormântare, nu mai sunt eu.
Trebuia să te revăd.
Și căsnicia ta?
Dacă îți pasă atât de căsnicia mea, de ce ești aici?
Adevărul e că aveam nevoie de ea.
O doream.
Și mai ales, eram sărac.
I-am fost fidel. Am crezut în căsnicia noastră.
Dar curând am înțeles…
că eu și Angelica avem în comun doar ambiția.
Acum, îmi petrec zilele gândindu-mă cum ar fi fost dacă eram cu tine.
Așadar?
Unchiule, nu dormi?
Am adus-o pe Concetta acasă. Totul e în regulă.
Dorești?
Ia loc o clipă.
Soția ta…
are o relație…
cu ambasadorul francez.
Ai înțeles ce ți-am spus, băiete?
Nu-ți face griji, unchiule.
Totul e sub control.
Vezi tu…
Angelica își dorește să am o carieră mai mult decât îmi doresc eu.
Ce naiba îmi spui?
Ai fost de acord cu asta?
Ai încurajat această porcărie?
Unchiule!
Din câte știu, tu ai avut mereu o amantă.
Ai grijă ce spui! Încă pot să-ți zdrobesc fața!
Un proxenet.
Asta ai devenit.
- Bine ați venit, dle Sedara! - Sunt la micul-dejun?
Da. Vă rog, urmați-mă.
Frumusețea tinereții!
Angelica!
- Tancredi! - Don Calogero, bună dimineața!
- Principesă! - Dle primar!
- Vă e foame, don Calogero? - Da.
Vă rog să îl scuzați pe unchiul meu. Își repetă discursul.
E scuzat.
E foarte frumos că ați venit să-l ascultați.
Sincer să fiu, mai e un motiv pentru care am venit.
Da?
Angelica, tu știi deja.
De multă vreme, familia mea suspectează
că am putea fi înrudiți cu baronul Prizzi al III-lea.
Pe ramura amantei, desigur.
Oricum, vreau să știu odată pentru totdeauna dacă e adevărat.
Mi s-a spus că aici, în Torino, sunt cei mai buni heraldiști.
Vă urez mult succes!
Dar altul e motivul principal pentru care am venit,
făcând o călătorie atât de lungă și de obositoare.
Bunul meu prieten, Principele de Salina,
va primi încă o medalie strălucitoare pe care să și-o prindă în piept.
Principesă, îmi închipui că sunteți mândră de tatăl dv.
Sigur, don Calogero.
Mama dv. își revine încetul cu încetul?
- Încetul cu încetul. - Desigur.
Pierderea moștenitorului…
e foarte dureroasă.
Nici nu pot să îmi închipui.
Și acel cal superb, un animal rar, să piară așa…
- Mă scuzați, merg să îl chem pe tata. - Principesă…
Vă rog să mă scuzați.
Tată!
A venit Sedara.
Nu e ușor, să știi.
Ce anume?
Să ajungi la vârsta mea și să vezi că ai greșit totul.
De ce spui asta?
Tancredi a avut parte mereu de iubirea mea.
Și uite ce s-a ales de el!
Paolo, în schimb, a trebuit să-mi câștige iubirea.
Încercând să facă asta, și-a găsit moartea.
A fost doar vina mea,
și nimeni n-a avut curaj să mi-o spună.
Tu…
Tu ai curajul să mi-o spui.
Să mergem!
Haide!
Doamnelor și domnilor, puțină atenție, vă rog!
Vreau să urez bun-venit membrilor clubului politic,
senatorilor, oaspeților și amabilelor noastre vizitatoare.
Ne-am adunat azi aici să-l ascultăm pe un viitor senator al Siciliei,
don Fabrizio Corbera,
Principe de Salina.
Vă rog!
Domnilor senatori, domnilor miniștri,
doamnelor și domnilor,
sunt în Torino doar de câteva zile,
dar vă mărturisesc că au fost niște zile foarte utile.
M-au ajutat să-mi amintesc
cine sunt și ce sunt.
Sunt, în mod iremediabil, sicilian.
Noi, sicilienii, timp de peste 25 de secole,
am purtat pe umeri greutatea multor civilizații magnifice,
toate venite din afara Siciliei.
Toate, complet formate, complete și perfecte.
N-am avut niciodată plăcerea
de a vedea extinzându-se ceva născut pe insula noastră.
De 2.500 de ani,
suntem o colonie.
Trebuie să recunosc că, în mare parte, e vina noastră.
Dar vedeți dumneavoastră, aceste dominații au reușit
să facă din noi un popor resemnat.
Iar acum, tot ce ne dorim cu adevărat e…
să dormim.
Urâm pe oricine încearcă să ne trezească,
chiar dacă o face cu cele mai bune intenții.
Ca în cazul acesta, când îmi oferiți acest dar minunat.
Vedeți dumneavoastră, fac parte din vechea clasă conducătoare.
Sunt legat de vechiul regim Bourbon.
E o legătură bazată pe decență, ca să nu spunem chiar afecțiune.
De asemenea, aparțin unei generații lovite de ghinion,
care e blocată între lumea veche și cea nouă,
fără a se putea adapta la niciuna dintre ele.
Prin urmare, cu mare umilință, vă mulțumesc,
dar trebuie să refuz amabila dv. ofertă.
A refuzat un loc în Senat?
Incredibil!
Oricine ar fi acceptat un loc în Senat.
Indiferent dacă îi păsa de țară sau nu.
În orice caz,
nu știu cum, dar mereu reușește să mă facă să fiu mândru de el.
Ar trebui să simți la fel.
Așa simt.
Pe mai târziu!
Vă rog să vă mai gândiți.
Dacă oamenii cinstiți ca dv. se retrag, drumul e deschis pentru cei fără scrupule.
Ce speranță mai are tânăra noastră națiune?
Vă implor, Principe!
- Ascultați-vă conștiința. - Asta am făcut.
Sunteți un gentilom, Chevalley. Mă bucur că v-am cunoscut.
Dacă îmi permiteți, aș avea o propunere pentru postul de senator.
Desigur.
E vorba…
de socrul lui Tancredi, don Calogero Sedara.
Sănătate, domnilor!
Cu siguranță, e omul potrivit pentru asta.
Mai mult, provine dintr-o veche familie nobilă.
Sau în curând va fi așa, din câte am auzit.
Gândiți-vă la asta.
Permiteți…
- Concetta. - Conte!
Tatăl dv. e plin de surprize.
- Presupun că o să plecați cu el. - Nu cred că am de ales.
Ei bine, asta înseamnă că voi veni în Sicilia să vorbesc cu el.
Vă mulțumesc.
Cu permisiunea dv…
- Mai aveți nevoie de ceva? - Nu cred.
Iertați-mă!
Tocmai a sosit. Am deschis-o când am văzut sigiliul.
Postul de diplomat e oficial. Plecăm la Paris!
Felicitări amândurora!
- Mulțumesc. - La revedere!
La revedere, Principe!
- Mulțumesc pentru tot. - Drum bun!
- Mă bucur pentru tine. - Mulțumesc, Concetta.
Ai obținut ce ți-ai dorit.
Paris!
A fost o prostie din partea mea.
Cum naiba m-am gândit că aș putea trăi aici?
Să mergem acasă! Nu-i așa, Concetta?
Mă așteaptă o bătrânețe minunată și melancolică.
Iar tu…
Eu?
Îți vom găsi un soț bun, sicilian.
- Tată… - Vei sta lângă noi.
Tată, te rog!
O vei întreține pe mama ta și îți vei ajuta fratele.
Ajunge!
Renunță la convingerea absurdă că poți decide pentru alții,
că ne poți controla pe toți ca pe niște marionete!
Trebuie să construiesc ceva al meu!
Trebuie să-mi trăiesc viața singură, fără tine!
Te iubesc foarte mult, tată.
Dar nu pot trăi în lumea ta, trebuie să-mi creez propria lume.
Contele Bombello vrea să-ți ceară mâna mea.
Am nevoie să accepți, te rog.
Trebuie să mă eliberezi.
Acum, să mergem acasă!
BAZAT PE ROMANUL GHEPARDUL
Subtitrarea: Dan Ilioiu