A PÁRDUC
1862. OKTÓBER
Őméltósága!
Segíts leülni!
Üljön le!
Nem láttál semmit.
Rendben, őméltósága.
Rózsákkal vagy anélkül?
Rózsákkal. Igen.
Rózsákkal.
- Hiányozni fog ma este, anyám. - Tudom.
Itt maradhatnánk szolidaritásból.
Hogy találnátok férjet, ha nem mentek el a bálba?
Ez az évszak utolsó és legfontosabb bálja.
Még Caterina is?
Ő túl bölcs, hogy férjet akarjon.
Valóban, nem akarok.
Remekül néz ki, Balsamo.
Vedd le!
- Fabrizio! - Cesco, az örökösöm vagy.
Nem igaz?
Nem pedig egy páva.
Igen, apám.
Apám!
Igen?
Itt van.
Herceg úr.
Köszönöm, hogy fogadott.
Igazán nincs mit.
Hercegné.
Concetta.
Nos, a gróf úrnak hosszú, nehéz útja volt.
Jöjjön, egyen valamit!
Menjünk be!
El sem tudom mondani, mennyire vártam, hogy újra láthassam.
A levelei
segítettek átvészelni ezt az időt.
Árulja el, gróf úr!
A barátja,
Cavriaghi hadnagy,
hogy van?
Tavaly megnősült, hercegnő.
Hamarosan gyermeke születik.
Herceg úr. Hercegné.
A családom generációk óta a milánói dóm támogatója.
Remek. Ezt örömmel halljuk, gróf úr.
Ezért a milánói érsek megtisztelne minket azzal,
hogy ott ad össze minket.
Nem, köszönöm.
Gróf úr!
Milánóban?
Így van, igen.
Utána pedig lenne egy fogadás a családunk palazzójában.
Elég határozottan igyekszik megalázni Pirrone atyánkat.
Nem kétlem, hogy ez biztosan
tiszteletlenségnek tűnik önnek.
De mivel mostantól a lánya boldogsága a legfontosabb,
muszáj intézkednem.
Ha az áldását adná, az lenne a legértékesebb ajándék.
Nem ígérhetek ilyesmit.
Nem elég neki, hogy Milánóba akarja vinni a lányunkat?
Még a palermói esküvőt is el akarja venni tőlünk.
Nem viszi őt sehova.
Concetta akar menni.
Lehet, hogy Bombello gróf mondta,
de Concetta akarja így.
Nem akarok nélküled menni ma este.
Nos, pedig így lesz.
Emlékszel az első táncunkra?
- Keringő volt. - Igen.
Azt hiszem, Strauss.
Gyönyörű voltál.
Égszínkék ruhát viseltél.
És…
zafír nyakláncot.
Minden férfi engem irigyelt.
Emlékszel?
De jól választottál, igaz?
Hogy is hívtál?
A hercegek hercege.
Kezdek elszédülni.
Az édesanyja nem jön a bálba?
Meghalt a fia.
Soha többé nem megy bálba.
Don Fabrizio, örülök, hogy együtt tölthetünk egy kis időt.
Így tudunk beszélgetni.
Remélem, nem magasabb hozományt akar kérni.
Apám, kérem!
- Jó lenne találni egy jóképű grófot. - A külső nem minden.
Chiara, szégyentelen vagy!
Az ott Sedara szenátor úr?
Igen.
A mindenségit!
Ezeknek a seggéből is pénz folyik.
Viselkedj szépen!
Herceg úr!
Szenátor úr.
Szóval…
ez az első Ponteleone-bálja.
Mindezt önnek köszönhetem.
Az, hogy itt lehetek,
egy ünnep az érzékeknek.
Egy jótanács.
- Ha szabad. - Persze.
A tulipán nem illik a frakkhoz.
- Őméltósága. - Herceg úr.
- Jó estét, herceg úr! - Üdvözlöm!
Adja át üdvözletünket a hercegnének!
Mindenképp. Később még találkozunk.
A fia halála óta nem jár sehova.
Felkérhetem egy táncra?
Ezúttal nem kell engedélyt kérnie.
Micsoda pompa!
Ilyet ma már arany áron sem lehetne megépíteni!
Milyen gyönyörű!
És itt van ő.
- Hercegnő! - Don Calogero.
Szenátor úr.
- Igaza van. - Mennyi fiatal van itt ma este!
Nagyon hálás vagyok.
Tudom, hogy nem könnyíti meg a dolgát.
Nem szívesen engedi el önt.
De ki tenné?
Sosem lenne neki elég hamar.
Ma ne beszéljünk az üzletről! Érezzük jól magunkat!
- Csodásan néz ki. - Angelicám!
Örülök, hogy látlak titeket.
- Én is. - Apám!
A legszebb csillag vagy!
Odamenjünk köszönni?
Mesésen néz ki.
Menjen csak!
Én iszom egy pohár vizet.
Rendben, Concetta.
Jó szórakozást!
Köszönjünk a bácsikámnak!
Unokatestvéreim.
Isten hozott!
Tancredi!
Bácsikám!
Úgy hallottam, remekül táncol.
Ígérje meg, hogy később keringőzik velem!
Itt jön a jegyespár férfi tagja!
Így igaz, grófné.
Ön a legszerencsésebb ember, gróf úr.
És a legbátrabb.
Le akarja csapni Concettát a Párduc kezéről.
Szicília felszabadítása kevésbé ijesztő küldetés lehetett.
Árulja el!
Így van?
Nem, a herceg úr igazán kedves és vendégszerető.
Büszke vagyok rá, hogy megismerhettem,
és hogy a család tagjává válhatok.
Látja, Don Fabrizio?
A forradalmunk nagy ajándékokat hozott.
Mintha már vége lenne.
Olaszország még mindig félkész nemzet.
Azt hittem, mindenki Olaszországáért harcolunk.
Ha tudtam volna, hogy azért ontottuk a vérünket,
hogy pár nyerészkedő
a zászlónkba burkolózhasson…
Don Calogero, ön mit gondol?
Hogy mit gondolok, Don Fabrizio? Hogy…
hogy minden nagy változás és átalakulás
kellemetlenségekkel jár.
A szenátusnak is elmondtam múlt héten.
Ahol bűnözés van, megállítjuk.
Ahol a férfiakat kihasználják, kiszabadítjuk őket.
Ahol a korrupció jeleit látjuk,
megtisztítjuk.
Maga tényleg tökéletes ember ebben az új Olaszországban.
Kedves öntől, Don Fabrizio.
Mint mindig. Angelica! Bemutatlak pár barátnak.
- Elnézésüket kérem! - Persze.
- Szabad? - Köszönöm.
Biztos nagyon várják a Párduc kedvenc lányának szicíliai esküvőjét.
Valószínűleg inkább lombardiai esküvő lesz.
- Lombardiai? - Igen, de…
Nézz csak rájuk! Milyen szép pár!
Minden más csak földrajz kérdése.
Akárhol is házasodnak össze,
tudja, hogy jó döntést hozott.
Melyikre gondolsz?
Sosem érdemeltem meg Concettát.
Angelicát akartad. Elértem, hogy megkaphasd.
Már semmi más nem számít.
„Rien ne va plus.” Hogy is ejtjük?
Rien.
Az „R”-ben rejlik a titok. Mindennap órákat veszek.
Angelica, felkérhetlek egy táncra? Elnézést.
Ne feledje a keringőnket!
- Csodás gyerekek! - Micsoda öröm!
Nagyszerű.
Túl korai megmondani. Még várjunk!
Ízlett a mandulás sütemény?
Francesco!
Te meg mit keresel itt?
Nem rád vall, hogy egyedül üldögélsz a sarokban.
Nem, igaza lehet.
Nos?
Mi a baj?
Apám, én…
nem tudom, mit tegyek.
Félek, hogy nem fog sikerülni.
Micsoda?
Olyannak lenni, mint maga.
Sajnálom.
Menj, érezd jól magad!
Keress egy helyes lányt,
táncoljatok, és felejtsd el ezt az egészet!
Csak olyat keress,
akinek nagyon gazdag az apja, rendben?
Menj!
Jó estét, hercegnő!
Angelica.
El tudod képzelni, milyen nehéz dolog
elmenekülni magad elől?
- Párizsban könnyebb volt. - Elnézést!
Néha rajtakapom, hogy engem néz.
És tudom, hogy a nagyapámra gondol,
a viskóra, ahol anyám született.
A nyomorunkra.
Ez biztos nem így van.
Téged kellett volna választania.
Így igaz.
Egy feleség tudja ezt.
Miről beszélgettetek?
Párizsról mesélt…
Nem tudom.
Párizs.
Párizs mi Szicíliához képest?
Hiányzik?
Te hiányzol.
Bombello jó ember, Concetta.
Megérdemelsz egy jó embert.
Minden úgy alakult, ahogy kellett.
Torinóban nem akartalak…
Herceg úr!
Szeretnék beszélni önnel egy rendkívül fontos dologról.
Kérem, foglaljon helyet!
Köszönöm.
Én…
nincstelen lettem.
Az embere, Russo…
Nem az én emberem. Már nem.
De ön volt az,
aki azt mondta neki, hogy fossza ki a birtokot.
Igazam van?
Nehezteltem a körülményekre, ahogyan elvették tőlem a földemet.
Russo és az emberei…
megfenyegetnek. Rongálnak.
Mindent megtesznek,
hogy elűzzenek onnan, de csak miután semmissé tették az értékét.
Miért tennének ilyet?
Mert vissza akarják vásárolni.
Russónak nincs pénze, hogy megvásárolja a földet,
még csökkentett áron sem.
Sedara.
Ezért jöttem ide, herceg úr.
Könyörögni önnek…
hogy vegye el tőlem.
Vegye vissza!
Nem lehet.
Vásárolja vissza! Piaci áron.
Már nincs lehetőségem ilyesmire.
Adjon el valamit! Birtokokat!
- Tönkretenné a fiamat. - Térden állva könyörgök.
- Mit művel? Álljon fel! - Térden állva kérem.
- Mit akar? Mit tegyek? - Álljon fel!
Mindannyiunkra nélkülözés vár.
Csak magát hamarabb érte el.
Elnézést!
Angelica!
Téged kerestelek. Sehol nem találtalak.
Óvatosan!
Nem hagyhat így itt.
Elnézést, hölgyem.
- Sajnálom, kisasszony. - Semmi baj.
Egy hónapig tanultam a polkát, erre mazurkát játszanak.
Elégedett lesz valaha?
Tessék?
- Kérnék egy szívességet. - Hogyne.
Palermo egykori kormányzója, Leonforte, meg fogja keresni önt,
hogy vegye meg a földjét.
Ha beleegyezik,
márpedig szerintem bele fog,
tegyen róla, hogy tisztességes árat kapjon.
Piaci árat, nem kevesebbet.
Tudja, Don Fabrizio…
ha belemennék ebbe Leonfortéval…
utána azt beszélnék rólam, hogy…
könyörületes ember vagyok.
Maga mondta korábban.
A bűnözés, a korrupció,
az uzsoráskodás.
Nem szegülünk szembe azokkal az emberekkel,
akik szegények voltak, és most egyre többet akarnak?
Szörnyű emberek, nem igaz?
- Nem az ő hibájuk. - Valóban?
Szörnyetegek. Természetükből adódóan.
Ha ott van a préda a fogaik között,
muszáj megkopasztaniuk.
Egészen a csontig.
Maguk, nemesek…
Őszintén szólva, nem is tudom, micsodák.
De megértem. Tudom, hogy az üzlet
mennyire megterhelő lehet az önök számára.
Beleuntak a sok birtokukba.
A bérleti díjak emelését
visszataszítónak tartják.
És közömbösen érzik magukat
az összeomlás előtt.
Legyen az az önöké vagy másoké.
De mi, akik keményen megdolgoztunk azért, amink van…
minden üzletet úgy kötünk, mintha az lenne az első és utolsó.
Egyetlen centet sem vehetünk biztosra.
Ezért van az,
hogy kétszáz év múlva
az én fajtám
még mindig itt lesz.
Ki nem állhatom ezeket!
Megmondhatja
Leonforte egykori kormányzónak,
és mindenkinek, akit érdekel,
hogy a legmélyebb tisztelettel,
annyit fizetek, amennyit akarok.
Egy fityinggel sem többet.
Megbocsátanának?
Ezredes! Hol bujkált?
Ígért nekem egy keringőt.
De csak ha a férjem nem féltékeny.
Ha ilyen elegáns és jóképű bácsikád van,
joggal féltékeny az ember.
Kérem.
Keringő.
Elszédültem!
Köszönöm.
Ha most megbocsátasz…
Megengedi?
Ezek a nők…
annyira hervadtak!
Ezek az ostoba férfiak…
Nem többek védtelen prédáknál,
akik arra ítéltettek, hogy élvezzék az apró fénysugárt, amit kaptak…
a bölcső és a sír között.
Mi voltunk
a párducok.
Az oroszlánok.
Azok, akik átveszik a helyünket,
nem mások, mint sakálok, hiénák.
Minden más lesz, de rosszabb.
És a párducok,
sakálok, bárányok…
Továbbra is
jóravalóknak tartjuk magunkat.
Ideje hazamenni, apám.
Nem, még túl korai.
Elég késő van.
Ott mész hozzá Bombellóhoz, ahol csak akarsz, akár Grönlandon is.
Csak én is legyek ott!
Bendicò!
Megnézed a rózsákat, amik tegnap este virágoztak ki?
- Gyere! - Igen.
Gyönyörűek.
Egy éjszaka alatt…
ilyenek lettek.
Nézd!
Gyönyörű.
És ez itt?
Hát nem csodálatos?
- Annyi rügy van rajta! - Gyönyörű.
Egy, kettő, három, négy… Jó sok virág lesz még rajta.
Ezt nézd, milyen szép!
Ezek itt a büszkeségeim.
Milyen csodálatos!
Apám!
Uramisten!
Segítség!
Anyám!
Segítsen valaki!
Apám!
- Fabrizio! - Uram?
Nyisd ki a szemed!
Fabrizio!
Fabrizio! Nézz rám!
Ahogy neki is mondtam.
Ez egy súlyos agyi betegség.
Sajnálom, hogy ezt mondom,
de rosszabb, mint gondoltam.
Miért nem mondtad el?
Fabrizio!
Te is? Nem hallhatsz meg!
Semmi baj…
Semmi baj.
Semmi baj…
Cesco, csukd be a zsalukat!
Atyám, segítsen neki!
Fabrizio!
E szent kenet által és irgalmassága szerint
segítsen meg téged az Úr…
Uram, irgalmazz!
Krisztus, kegyelmezz!
Uram, irgalmazz!
Remélem, büszkévé tehetem.
…és a Szentlélek nevében. Ámen.
Isten önnel, apám!
- Tancredi! - Nénikém!
Szüksége van rád.
Gyere!
Azt hittük, elmentél.
Igen. De rögtön visszajöttem.
Bácsikám…
Én…
nem akarom félrevezetni.
Nem tűnik meglepettnek.
Hogy is lehetnék az, hercegnő?
Nem várom el, hogy megbocsásson.
Csak erre válaszoljon!
Hozzám akart valaha is jönni?
Igen.
Ma délután elutazom.
Minden jót!
Itt vagyok.
Eljött az idő…
hogy mindent számba vegyek.
Át kell gondolnom,
milyen hibákat vétettem…
és a boldogságom
pár apró pillanatát.
Amikor feleségül vettem Stellát.
És…
az összes…
közös lovaglásunk.
Az első selyem nyakkendőm.
Egy gyönyörű, ismeretlen nő érzéki illata…
ahogy elsétáltam mellette az utcán.
A múltkori tökéletes napkelte…
Concettával.
Jaj, Concetta!
Vigyél ki!
Itt vagyok.
Láttam, Bombello elment. Vele mész Milánóba?
Nem.
Szóval most hogyan tovább?
Concetta!
Mi lesz velünk?
Nem tehetek semmit?
Legyél a barátom!
Csak hogy tudd, mindig te leszel a legfontosabb.
Mindig.
Concetta…
Apám.
Figyelj…
Egyedül te…
tudod…
megvédeni…
a családunkat.
Francesco…
kapja meg a címet.
De neked kell…
irányítanod őt.
Mondd…
hogy értetted!
Csakis te.
Értem.
Értem, apám.
Helyes.
Minden…
- Rendben lesz. - …rendben lesz.
Üdvözlégy Mária, kegyelemmel teljes, az Úr van teveled.
Áldott vagy te az asszonyok között,
és áldott a te méhednek gyümölcse, Jézus.
Üdvözlégy Mária, kegyelemmel teljes, az Úr van teveled.
Áldott vagy te…
Herceg úr.
Részvétem, herceg úr.
Sok erőt kívánok!
Angelica!
Állj fel!
Hercegné.
Herceg úr.
Fogadják őszinte részvétemet.
Kövessen, kérem!
Russo, tessék csak!
Herceg úr.
Donna Concetta.
Russo.
Attól tartok,
elkésett, uram.
Ez az ingatlan és az összes többi, ami Leonfortéhoz tartozott,
már a mi tulajdonunkban van.
Megegyeztünk.
Csak magasabb árat kínáltunk.
Ez így működik, nem igaz?
A nevük még megvan,
de mind tudjuk, hogy nincs ennyi pénzük.
Nem hallotta?
Az unokatestvérünk egy gazdag nőt vett el.
Vagyis inkább egy nagyon gazdag apa lányát.
Szólhat a munkaadójának,
hogy a saját pénzéből licitáltuk túl.
Hercegnő…
ez nem változtat semmin.
Maguk…
mind birkák.
És mi itt megnyírjuk a birkákat.
Megnyírjuk őket.
Gyere ide anyához!
Urunk,
áldd meg szeretett Szent Katalinunk e szent ereklyéjét!
Hölgyeim és uraim!
Giuseppe
Garibaldi!
Éljen Garibaldi!
GIUSEPPE TOMASI DI LAMPEDUSA REGÉNYE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Laczkó-Simon Emese