A PÁRDUC
1862 OKTÓBERE
Kegyelmes uram… kegyelmes uram!
-Segíts leülni! Segíts leülni! -Üljön le, kérem!
Ebből nem láttál semmit.
Igen, kegyelmes úr.
Rózsákkal vagy rózsák nélkül?
Talán inkább rózsákkal.
Rózsákkal.
Hiányzol majd ma este, anya.
Itt maradhatnánk mi is a szolidaritás jegyében.
Ha nem mentek el a bálba, akkor hogy találtok férjet?
Ez lesz a szezon utolsó és egyben legfontosabb bálja.
-Caterina is talál? -Caterina túl értelmes
ahhoz, hogy keressen.
Így van, én nem is keresek.
Ez káprázatos, Balsamo.
Azonnal vedd le ezt a valamit.
Fabrizio…
Cesco, az örökösöm vagy. Nem pedig egy páva.
Igen, apám.
Apa?
Igen?
Megérkezett.
Hercegem!
Nagyon köszönöm, hogy fogadott engem.
Szívesen látjuk itt.
Hercegnő!
Concetta!
Jól van. A gróf úr hosszú és fárasztó utat tett meg. Jöjjön, frissítse fel magát.
Menjünk be!
El sem tudom mondani, mennyire izgatott vagyok,
hogy újra láthatom. Az ön levelei adtak erőt
az elmúlt hónapokban.
Mondja, Gróf úr az egykori barátjával, Cavriaghi hadnaggyal mi újság?
Múlt évben megházasodott, hercegnő.
Hamarosan apa lesz.
Hercegem, és hercegnőm.
A családom generációk óta a Milánói dóm támogatója.
Remek. Ezt örömmel halljuk, gróf úr.
Ebből kifolyólag a milánói érsek megtisztelne minket azzal,
hogy ott ad össze minket.
Nem, köszönöm.
Gróf úr… Milánóban?
Pontosan. Igen. Az esküvő után lenne egy fogadás
is a családi otthonunkban.
Úgy tűnik, hogy elszántan meg akarja alázni
a mi Pirrone atyánkat.
Kétségtelen, hogy ez az ön számára hatalmas
tiszteletlenségnek tűnhet, hercegem.
De mivel a lánya boldogságának szentelem
az életem, eleget teszek a kérésének.
Az áldásának az ígérete is hatalmas örömöt jelentene számunkra.
Sajnos semmi ilyesmit nem tudok ígérni.
Nem elég,
hogy elviszi a lányunkat egészen Milánóig még egy palermói esküvőtől is
megfosztana minket.
Nem kényszeríti semmire. Önszántából megy vele.
Lehet, hogy Bombello mondta ki ezeket a szavakat, de ez Concetta akarata.
Nem akarok nélküled elmenni ma este.
Értem, de muszáj lesz.
Emlékszel az első közös táncunkra?
Egy keringő volt.
Strauss egyik műve.
Gyönyörű voltál.
Egy égszínkék ruhát viseltél.
Volt rajtad… volt rajtad egy nyaklánc is zafírból.
Az összes férfi irigykedett rám.
Emlékszel még?
De jól választottál, nem?
Hogy is hívtál engem?
A hercegek hercege!
Elkezdtem szédülni.
Az édesanyja nem jön a bálba?
Meghalt a fia.
Soha többé nem megy bálokba.
Don Fabrizio, örülök,
hogy lehetőségünk van még
több időt együtt tölteni.
Így többet beszélgethetünk.
Remélem, nem magasabb hozományt akar kicsikarni.
Apa! Nagyon kérlek!
Nem tudom garantálni. Mások is lesznek ott…
-Remélem, lesz pár jóképű gróf ma. -Nem csak a külső számít ám, Chiara.
Szégyentelen vagy!
Ő lenne Sedara szenátor?
Igen.
A nemjóját! Ezeknek a seggükből is pénz folyik.
Viselkedj már! Hercegem!
Szenátor… Ha jól tudom ez lesz az
első Ponteleone bálja.
Mindezt önnek köszönhetem. Számomra ez itt a, ez a… érzékek bálja.
Adhatok önnek egy tanácsot? Megengedi?
Hogyne.
Tulipánt nem rakunk frakkba.
Üdvözlöm, hercegem!
Üdvözöljük!
Adja át üdvözletünket a hercegnőnek.
-Mindenképp tolmácsolom. Örvendtem. -Milyen szép leányok!
Bizonyára könnyen találnak majd férjet.
Szabad egy táncra, hölgyem?
Ezúttal nem kell engedélyt kérnie.
Hát ez valami csoda. Ma nem tudnánk megépíteni, ilyen aranyárfolyamok mellett.
Csodálatos! És itt is van. A gyönyörű hercegnőnk!
Jó estét!
-Szenátor úr! -Jó estét!
-Igaza volt, Don Calogero! -Mennyi fiatalság, signora!
Nagyon hálás vagyok. Tudom, hogy apám nem könnyíti meg a dolgát.
Nyilván nem akarja elengedni. Ki akarná?
Én már alig várom, hogy elmehessek.
Á, megérkezett a lányom!
Te jó ég micsoda gyönyörű teremtés! Odanézzetek!
Nagyon örültem.
Apa!
Üdvözöljük őket?
-Gyönyörű párt alkotnak. -Menjen előre! Nekem
szükségem van egy pohár vízre.
Rendben, Concetta.
-A leányom. Ismeri? -Üdvözöljük a bácsikámat.
Kuzinok.
Üdvözöllek!
Tancredi.
Bácsikám.
Hercegem!
Úgy hallottam, nagy táncos hírében áll.
Ígérje meg, hogy később táncol velem egy keringőt.
Á, itt van a jövendőbeli.
Igen, jól mondja, grófnő.
Gróf úr ön a legszerencsésebb férfi a világon.
És a legbátrabb is. Szicíliába jön, hogy elragadja Concettát a Párductól.
Talán a sziget felszabadítása sem volt ennyire ijesztő.
Mondja csak el! Igaz ez?
Nem, a herceg rendkívül nagylelkű és szívélyes. Büszkeséggel tölt el,
hogy megismerhettem. És az is, hogy mostantól a családja tagja lehetek.
Na, látja, Don Fabrizio?
Ez a forradalom értékes ajándékokkal
látott el minket.
Úgy beszél, mintha vége lenne. Olaszország…
még mindig befejezetlen. Azt hittem, olyan nemzetért harcolunk,
ami mindenkié.Ha tudtam volna, hogy ennyi vérnek kell folynia csak azért,
hogy néhány aljas haszonleső maga köré tekerhesse a nemzeti zászlónkat…
Don Calogero, ön mit gondol erről?
Hogy mit gondolok én, Don Fabrizio? Én azt gondolom,
hogy minden nagyobb változás vagy átalakulás
kényelmetlenséget von maga után. Ezt már elmondtam a beszédemben
a szenátoroknak múlt héten. Ott ahol útonállók vannak,
elpusztítjuk őket. Ha egy embert kifacsarnak, felszabadítjuk.
Ha korrupciót látunk, akkor tisztogatunk.
Ön tényleg a legtökélesebb férfi ehhez az új országhoz.
Nagyon kedves öntől, Don Fabrizio, mint mindig.
Angelica, bemutatlak a barátaimnak. Gyere.
Ha megbocsátanak…
Kérem!
Szabad egy táncra, hölgyem?
Köszönöm.
Gondolom, már most nagy várakozás övezi a Párduc
kedvenc lányának esküvőjét… Szicíliában.
Valószínűleg egy nagy lombardiai esküvő lesz.
Lombardia?
Igen, de… Nézd csak. Valóban csodálatos párt alkotnak.
A többi már csak földrajzi probléma.
Akárhol is házasodnak össze tudd, hogy nagyon jó döntést hoztál.
Mármint?
Sosem érdemeltem meg őt.
Te Angelicát akartad. Elintéztem neked, hogy megkapd.
A többi már nem számít többé.
Látják? Az a titok, hogy minden nap gyakorlni kell az „r” hang kiejtését…
Angelica, felkérhetlek egy táncra? Elnézést!
Ne feledje a keringőnket, bácsikám.
Csodálatos gyerekek! Csodálatos!
Nemsokára. Picit várni kell.
Kóstolta már a mandulatortát?
Francesco…
Mit csinálsz itt?
Nem igazán vall rád, hogy egyedül ücsörögsz egy sarokban.
Nem, nem. Valóban nem.
Akkor? Történt valami?
Apa, én…
Fogalmam sincs, mit tegyek. Nagyon aggaszt a gondolat,
hogy nem fog menni.
Mire gondolsz?
Hogy olyan legyek, mint te, apám.
Nagyon sajnálom, én…
Na menj szórakozni.
Keress egy szép kislány táncolj, és ne gondolj erre.
Csak próbálj olyat találni akinek az apja jó gazdag, rendben?
Menj!
Jó estét, hercegnő!
Ne mondd már!
Angelica.
El tudod képzelni, milyen nehéz kitörni a skatulyából, amiben benne vagy? Párizsban
-sokkal könnyebb volt. -Elnézést! Szabad lesz?
Néha rajtakapom, hogy hogyan néz rám.
Tudom, hogy a nagyapámra gondol. A kunyhóra, ahol anyám született.
A hitvány életünkre.
Ez biztos, hogy nem igaz.
Neked kellene most itt lenned, Concetta.
Ez így van.
Egy feleség megérzi ezeket.
Miről beszélgettetek?
Csak Párizsról beszélt, és nem tudom.
Párizs…
Mit ér Párizs Szicíliához képest?
Hiányzik?
Te hiányzol.
Bombello jó ember, Concetta.
És te egy jó embert érdemelsz magad mellé.
Minden úgy lett, ahogy lennie kellett.
Sajnálom, amit Torinóban…
Herceg!
Ha megengedi, szeretnék egy fontos dologról
beszélni önnel.
Tessék. Foglaljon helyet.
Köszönöm.
Teljesen…
Tönkrementem. Az ön embere, Russo…
Nem az én emberem. Már nem.
De ön volt az aki mondta neki, hogy lopjon a nekem adott földről.
Jól tudom?
Csak nehezményeztem a körülményeket, melyek között elvették a földemet.
Russo és az emberei fenyegetnek, és pusztítanak.
El akarnak űzni a saját földemről. De csak miután értéktelenné tették.
És miért tennének ilyet?
Mert vissza akarják venni.
Russónak nincs annyi pénze, hogy felvásárolja a földjeit,
még csökkentett áron sem.
Sedara…
És éppen emiatt jöttem, hercegem. Hogy megkérjem…
Hogy vegye vissza a földeket. Vegye vissza az összeset.
Azt nem lehet.
Herceg, kérem, vegye vissza! Piaci áron visszaadom.
Sajnos már nincsenek meg az eszközeim erre.
Akkor adjon el valamit, valami árut, valami ingatlant, hercegem!
Tönkretenném a fiamat.
Hercegem, nagyon kérem, térden állva könyörgök önnek…
Mi az ördögöt csinál? Álljon már fel! Álljon fel.
Térden állva kérem, könyörgök! Mit kellene tennem! Mondja! Mondja meg ön!
Álljon már fel! Mindannyian nyomorra vagyunk ítélve.
Önt csupán csak hamarabb érte utol.
Elnézést!
Angelica. Téged kerestelek. Hol voltál?
Óvatosan! Signorina, csak úgy itt hagyna engem?
Elnézést, elnézést, elnézést…
Egy hónapig tanultam a polkát, erre mazurkát játszanak.
Magának soha semmi nem elég?
Nem értem, uram.
Szeretnék öntől egy szívességet kérni.
-Hogyne! -Az egykori palermói kormányzó,
Leonforte hamarosan eladásra kínálja önnek a földjeit. Amikor elfogadja,
mert tudom hogy elfogadja kérem, tisztességes vételi árat ajánljon neki.
Mondjuk a piaci árat, az alatt ne.
Nos, nézze, Don Fabrizio…
Ha most engedek ennek a Leonforténak…
Még azt találják rólam hinni, hogy együttérző vagyok.
De hát épp az imént mondta. Útonállók nehezítik az életünket, az állandó
korrupció az állandó zsarolás. Nem akarunk harcolni ez ellen az új fajta ember ellen
akinek korábban nem volt semmije, és most egyre csak többet és többet és többet
-akar… -Borzalmas emberek, nem?
-Nem, nem hibáztathatjuk őket. -Ó, nem?
Nem, ugyanis természetüknél fogva szörnyetegek.
Amikor a fogaik közé kerül a tetem, letépik a húsát… Egész a csontig.
Maguk nemesemberek…
én nem-nem-nem tudom, hogy pontosan mik maguk.
Azt viszont nagyon jól tudom, hogy önöknek az üzletelés
csupán egy hatalmas teher. Teljesen közömbösen fogadják
ha tönkremennek. Ez az önök fajtája.
De nekünk,
akik keményen megdolgoztak azért,
amijük van…
úgy kell tekintenünk minden üzletre mint az elsőre és az utolsóra.
Egyetlen petákot sem vehetünk sohasem biztosra.
És pont emiatt fogunk fennmaradni az elkövetkezendő 200 évben is.
Hogy én mennyire utálom ezeket. Egyébként nyugodtan adja át
az egykori kormányzónak, Leonforténak, és mindenki másnak,
aki érdekelt lehet hogy a legmélyebb… tisztelettel adózom nekik, de adok,
amennyit akarok. Semmivel sem többet.
Bocsássanak meg.
Ezredes úr! Hol bujkált eddig?
Ígért nekem egy keringőt, bácsikám.
Persze, csak ha a férjem nem féltékeny.
Ilyen elegáns és jóvágású nagybácsi mellett
fenntartom a jogot a féltékenységre.
Tessék.
Keringő.
Elnézést, elnézést! Utat! Utat!
Köszönöm.
Engedelmével…
Szabad?
Ezek a nők… hervatagok.
Ezek a férfiak ostobák.
Csupán csak védtelen prédák, akik arra ítéltettek,
hogy egy parányi fénysugárba kapaszkodjanak,
a bölcső és a halál közt.
Mi voltunk a párducok, az oroszlánok.
Akik átveszik a helyünket csupán sakálok és hiénák.
Minden más lesz, de csak rosszabb.
A párducok, sakálok,
birkák… Mind azt fogják hinni hogy
ők váltották meg a világot.
Ideje hazamenni, apa.
Nem. Még túl korán van
De elég késő is.
Ott mész nőül Bombellóhoz ahol akarsz. Akár Grönlandon is.
Bendicó, gyere!
Akarod látni a rózsákat, melyek tegnap bimbóztak ki? Gyere.
Igen.
Gyönyörűek. Á! Egy éjszaka alatt ilyenek lettek.
Látod?
Szépek.
Ezt nézd meg itt. Nézd, milyen csodálatos látvány.
Nézd, ezt a sok bimbót. Nézd!
Gyönyörűek.
Egy, kettő, három, négy, és ennél csak még több lesz.
Nézd ezeket a csodákat! Ezek a büszkeségeim! Igazi csodák!
Apa! Apa! Ó, egek!
Segítség! Segítség! Anya! Segítség! Valaki segítsen! Apa!
Fabrizio! Fabrizio! Fabrizio!Fabrizio, kérlek,
nyisd ki szemed! Fabrizio! Fabrizio, nézz rám!
Ahogy már mondtam neki.
Egy nagyon súlyos agyi betegség.
Sajnálom, hogy ezt mondom, de ez rosszabb, mint gondoltam.
Miért nem mondtad el?
Fabrizio!
Most te is! Ne halj meg…
Semmi baj.
Semmi baj, semmi baj… semmi baj… Semmi baj…
Így jó lesz, apa?
Cesco, zárd be az ablakot. Atyám, segítsen!
Fabrizio!
A Szent Kenetért, a jóságos könyörületért,
segítsen téged az Úr a Szent Lélek áldásával. Ámen.
Uram, irgalmazz.
-Uram, irgalmazz! -Remélem, hogy büszke leszel rám, apám.
…Et spiritus sancti. Amen.
Szia, papa!
Tancredi!
Nénikém!
Szüksége van rád. Gyere! Azt hittük, hogy már elmentél.
Igen, de visszajöttem, amint megtudtam.
Bácsikám…
Én…
Nem akarom félrevezetni.
Ne-nem tűnik meglepettnek.
Mégis hogy lennék az, hercegnő?
Nem várok öntől megbocsátást.
Csak egy dologra válaszoljon.
Valóban szándékában állt hozzám jönni?
Igen.
Ma délután akkor búcsút veszek öntől. Ha megbocsát…
Itt vagyok.
Végül eljött…
eljött az elszámolás ideje.
Meg kell találnom a boldogság néhány arany foltját az életem vétkeinek
hamvai között.
A nap, amikor elvettem Stellát.
Aztán…
amikor együtt…
kilovagoltunk a messzeségbe.
A legelső selyemnyakkendőm.
Annak a gyönyörűszép, ismeretlen nőnek az érzéki illata…
aki mellett elsétáltam.
A tökéletes napfelkelte tegnap reggel …
Concettával.
Vigyél ki a szabadba.
Itt vagyok.
Láttam távozni Bombellót. Visszamész vele Milánóba?
Nem.
Akkor most mi lesz?
Concetta…
És mi?
Nincs semmi, amit tehetnék?
Csak legyél a barátom.
Tudd, hogy számomra mindig te leszel az első.
Mindig.
Concetta…
Imádkozzunk érte. Jobb helyre kerül, gyermekem. Hidd el!
Apa…
Hallgass rám…
Csakis te…
Csakis te tudsz gondoskodni… a mi kis családunkról.
Francesco… örökli a címemet…
De neked kell… vezetned őt.
Mondd hogy…
megértetted.
Csakis te.
Megértettem.
Értettem, apa.
Jól van.
Semmi baj…
Nem lesz.
…Nem lesz.
És áldott a te méhednek gyümölcse, Jézus. Asszonyunk, Szűz Mária, Istennek
szent Anyja, imádkozzál érettünk, bűnösökért, most és halálunk óráján. Ámen.
Hercegem!
-Bátorság, kuzinom! -Hercegnő! Hercegem!
Fogadja őszinte részvétemet!
Kövessen, kérem.
Menjen, Russo.
Hercegem. Donna Concetta.
Russo.
Attól tartok, hogy ezzel egy kicsit elkésett, signore.
Ez az… ingatlan, és minden,
amely Leonfortéhoz tartozott
már a mi tulajdonunk.
Azt hittem hogy már megegyeztünk.
Egyszerűen magasabb árat ajánlottunk neki. Hiszen ez így működik, igaz?
Lehet, hogy a címük még megvan, de mindenki tudja,
hogy már nincs semmi pénzük.
Hát nem hallotta? A kuzinunk igencsak vagyonos
lányt vett el.
Jobban mondva, egy lányt egy gazdag apával.
Nyugodtan megmondhatja a munkaadójának, hogy a saját pénzével ígértünk rá.
Hercegnő… Ez semmin sem változtat,
Maguk itt mindannyian birkák.
És errefelé a birkákat megnyírjuk.
Gyere anyához! Jól van!
Áldd meg, uram, a szent relikviáját
a mi szent Katalinunknak.
Hölgyeim és uraim! Giuseppe Garibaldi!
Éljen Garibaldi!