О, моя країно
Така прекрасна й така нещасна
О, спогад радості й скорботи
Золоті арфи пророків
Полагодьмо це несправне колесо, Конноре.
О, скажіть мені
Готові? Майже вийшло, хлопці.
Чому мовчки висите ви на вербах?
Заспівайте знову пісень
Нашого рідного краю
Заспівайте знову про дні, що минули
Ми хильнули
З чаші скорботи
І пролили
Гіркі сльози покаяння
О, надихни нас, Єгово
Сміливістю
Щоб ми витримали до кінця
Витримали до кінця
ТОКСИЧНЕ МІСТО
Непогано.
-Так? -Вітаю. Це Сюзан Макінтайр?
Дивлячись, хто питає.
Я Грем Хайнд. Журналіст-розслідувач.
-Я вам у скриньку візитку й записку кинув. -Не бачила. Що розслідуєте?
Кластери дефектів… Думаю, у вашого сина…
Можливо, ваш син належить до групи дітей з вродженими вадами…
Намагаюся з'ясувати, що це спричинило…
Я вже бучу підіймала. Нічого не знайшли.
Я говорив з трьома мамами в Корбі.
Щось могло отруїти воду, чи електромагнітне випромінювання…
На мене чекають в парку. Щасти, пане Хаунд.
Хайнд…
Дідько.
Тільки ненадовго. Бо морозиво розтане.
-Ура! -Ура!
Дружина питала, чи не зайдеш ти на обід? Чи коктейль?
Це… Це дуже мило з вашого боку.
Переживає, що тобі важко після смерті тата.
Ясно.
Відкрий бардачок.
-Що? -Бардачок.
Пат з хлопцями скинулися в пам'ять про твого тата.
Ми всі Лена любили… на заводі.
Мені це не потрібно.
-Подарунок. На його честь. -Он як?
До наступного разу.
Коли це вже буде не на честь батька.
Бо Пату щось треба.
Ми лише хотіли зробити щось хороше.
Тоді клади назад.
-Співчуваю щодо тата. -Не смійте, дідько.
Вітаю на території «Дивосвіту» Корбі.
Теде!
Готуйся черпати своїм великим черпаком.
СКОРО ПАРК РОЗВАГ «ДИВОСВІТ»
Ти чого моєю адресою розкидаєшся?
І номером. Ти ж не телефонний довідник.
Ти про журналіста? Він сам до мене звернувся.
Бо ти за стійкою тріпалася.
А що такого?
Троє матерів?
Аж три знайшла?
Жодних чипсів на майданчику.
Бо як розсиплеш, прибирати мені.
Патті!
Я навіть і не шукала. Одна в бар прийшла.
Інша — на караоке для малих.
А третя — ти.
У Коннора достатньо проблем. Як і в мене.
Я не можу в це вплутуватись.
Ну і не треба.
Але нас вже четверо, Сюзі. З однаковою проблемою, в той самий час.
Він лише поговорити хоче. А ти це вмієш.
Ну, краще за мене точно.
На тебе хлоп витріщається.
Максом звуть.
Що за довбня?
Ти й не уявляєш.
Гаразд, правила такі:
на ніч не лишаєшся, зубну щітку не чіпай.
Вона моя, рожева, мила. І на смак як я.
-Господи, що там в тебе? -Подобається?
Сподіваюсь, не травмуюся. Спробувати варто.
Мамо!
-Чорт. Вибачай. Не вимикай мотор. -Мамо!
-Що сталося? -Рука.
Сонечко.
Гаразд. Болить?
Зараз принесу твій крем.
Непогано.
Дідько!
Вибачте.
Вертайся в ліжечко.
Це просто приятель.
Гаразд, ходімо.
Лягай.
Так…
Гаразд. Це може бути інфекція.
А може, просто загоюється після операції, ага?
Найкраще, що ти можеш зробити, це поспати.
А як до ранку не заспокоїться, то підемо до лікаря, гаразд?
Ой-йой. Тепер у мене в роті смак твого огидного крему.
Засинай. Як щось буде треба — кричи.
Ой! Я знов це зробила.
Забула двері зачинити. Добраніч, сонце.
Твій?
Ні. Знайшла в супермаркеті і привела додому.
А що в нього з довбаною рукою?
Ти краще йди.
Та я ж не…
У батька таке. Розчавило на сталеливарні.
Та ну?
Щось голова розболілася…
Мутанти приходять і йдуть. Піди вбий цим членом когось іншого.
Останній шанс.
Останній? Серйозно?
Божечку… Вали звідси.
Досі болить?
Ага? Ходи до мене.
Ти ж не винен, знаєш?
Та і я, мабуть, теж.
Але дехто вважає, що винуватець таки є.
Людина з газети. Що трохи…
Що трохи несподівано, насправді.
КОНТРАКТ НА РЕКУЛЬТИВАЦІЮ ТЕРИТОРІЇ ЗАВОДУ «БРІТІШ СТІЛ»
От лайно.
Наярює і наярює. Наче та бджілка.
Чи… що то були за кролі з реклами?
Я радий це бачити.
Думаю, варто спробувати ще раз.
Але ж це вже буде третя операція. А рани постійно інфікуються і болять.
Конноре, можеш підійти сюди на світло.
Я тобі льодяника дам.
От тепер начувайтеся.
-Два. -Перепрошую?
Два льодяники.
У мене лише один.
Три.
Ну, рахувати він точно вміє.
Три. Та це остання пропозиція.
Молодець.
Ти сміливий хлопчик.
Можемо спробувати трансплантат шкіри лише ось тут, бачите?
Тоді зможемо пересадити наступний палець з ноги, щоб він міг тримати.
Це ще мінімум дві операції?
Сюзан, в моїй роботі
я часто бачу тих, кому пощастило ще менше.
І інколи цим людям неможливо допомогти.
А Коннору можна.
Важливо, щоб…
Рою, треба поговорити.
-У мене файли… Я переживаю. -Не зараз.
Ти постійно про щось переживаєш.
-Довелося он сміття збирати. -Я там був.
Бо написав статтю в моєму трудовому бюлетені,
що переживаєш, що там у моїй річці!
Пат Міллер.
-Хтозна, в яке багно ти нас втягнув. -Тут говоритимемо?
Бо в мене тут дещо, що тебе зацікавить.
ЗАТВЕРДЖЕННЯ ЗАЯВКИ НА ТЕНДЕР
РОБОТИ ВИКОНУВАТИМЕ «РОДС І МІЛЛЕР»
ЗАГАЛЬНА ВАРТІСТЬ 646 165 £
Не уявляю, де ти їх нарив.
Хтось у двері просунув.
Он як.
Це серйозні порушення, Рою.
Кожен з цих документів доводить, що Пат Міллер…
Що тендери, надані Пату Міллеру, ніколи не мали бути затверджені.
Це потенційні злочини.
Злочини? Та годі тобі.
Контракти на сотні тисяч, що дали не тому учаснику тендеру?
-А ти як би це назвав? -То ти мене звинувачуєш?
Годі тобі. Якби я вважав, що ти хабарі береш, то не прийшов би.
Я знаю, що ти чистий.
Але я хочу знати: як далеко це зайшло?
Залиш це на мене. Я…
в усьому розберуся.
Гаразд.
До речі, це копії.
Перепрошую?
Це все копії. Не оригінали.
Щоб ти знав.
Я ж наче «чистий».
З ЛЮБОВ'Ю В ПАМ'ЯТЬ ПРО ШЕЛБІ ЕНН ТЕЙЛОР 19 КВІТНЯ 1996 – 22 КВІТНЯ 1996
ОСОБЛИВУ ДОНЕЧКУ, ЯКОЇ НАМ ЗАВЖДИ ЩИРО БРАКУВАТИМЕ
Он воно як.
Не спіши радіти.
Це якось неправильно.
І я не хочу її забувати.
Ми її не забудемо.
-Як почуваєшся? Все гаразд? -Я хочу додому.
Я знаю.
А знаєш, чого тут усі в білому?
Ні.
Це щоб точно знати, що тут чисто.
Вони миють підлогу, а потім полірують.
А тоді змушують медсестер перекочуватися по підлозі,
щоб перевірити, чи чисто.
А як хоч плямку побачать, то змусять все перемивати.
Тому це найчистіше у світі місце.
А я не вмію перекочуватися.
Я можу 15 разів підряд перекотитися.
Треба було йти в медсестри.
Ми готові.
Мамо, я не хочу.
Все буде гаразд. Побачиш.
Гаразд?
Усе буде гаразд.
Отже, Конноре.
Приведімо тебе до ладу.
Уяви медсестер, що качаються по підлозі.
-Я прикладу тобі до обличчя маску. -Знаю.
Я розказуватиму тобі казку, а ти слухай.
Колись давно було собі казкове королівство,
а в тому королівстві жив один дуже розумний королевич.
Гей. Ти ж Трейсі?
Ага.
Я Сюзан.
Ти колись з моїм працювала, доки він не звалив.
А ще якось пукнула біля мене в лікарняному ліжку,
як була вагітна.
Точно.
То як дитя?
Вона не…
Вона померла.
-Дідько. -Ага.
Усе гаразд…
Там виникло ускладнення. Вона народилась дуже хворою.
Щось було не так з її вухом. Лише я це помітила.
Вона була деформована?
-Якого біса? -Я не те мала на увазі.
Просто мій теж… Мій син.
Це вже четверта операція. Це жахливо.
Як звати твого сина?
Коннор.
А твою доню як звали?
Мене про це ніколи не питають.
Вона не мала імені?
Шелбі. Шелбі Енн.
Красиве ім'я. Як з картинки.
Вона була така хвора.
У неї були проблеми і з серцем, і з легенями, і з нирками.
Нічого правильно не розвилося.
Мені так шкода, що ти її втратила, мила.
А мені — щодо Коннора.
Та нічого.
Я люблю його. А він любить мене.
Тож усе гаразд.
А тепер я знову вагітна.
Ти, певно, перелякана.
І це близнята.
Кажуть, близнят ще важче виносити, тож…
Та я вважаю…
-Вважаю… -Думаю, ти права.
Думаю, все буде добре.
Це станеться. Вони мають народитись.
Ти не можеш знати.
Ні. Але я завжди вміла вгадувати.
«ХАРЛОУ ТА ХЕЙЛС»
Є тут один журналіст…
Вважає, що наші діти такі,
бо щось отруює воду, чи може, щось з електрикою.
Він збирає імена…
матерів.
Думаю йому подзвонити. Може, і ти б хотіла з ним поспілкуватися?
Дуже.
Ну, навряд воно щось змінить.
Та як нас почують…
Коротше, я йому подзвоню.
ГРЕМ ХАЙНД ЖУРНАЛІСТ-РОЗСЛІДУВАЧ
Дев'ять, шість, сім…
-Алло? -Вітаю, це Грем?
Так.
Це Сюзан Макінтайр.
Ви дзвонили й сунули мені візитку в двері.
-Хотіли статтю про мого сина написати. -Так. Корбі.
Ага.
Можете повторити…
чия це може бути провина?
Семе, проходь.
Привіт обом.
Семе.
Я вивчив те, що ти мені приніс.
На менше я і не сподівався.
Нам треба де в чому розібратися.
Поговорити з тим, хто надав документи.
Я не знаю, хто їх надав. Їх просунули мені в двері.
Не вірите?
Скажи йому, Рою. Може, я й надокучливий, але не брехун.
Ці документи з адміністрації.
Он воно як, містере Марпл. І скільки ж там людей?
Хто в біса такий той Марпл?
-То він про місис Марпл. -Міс.
То він так жартує.
Мені подобається бачити зміни в місті.
Коли ми з Роєм починали, пішохідні зони годі було й уявити.
Це просто неймовірно.
Але зміни треба впроваджувати правильно.
Я ті документи читав. Там достатньо, щоб діяти
без пошуків того, хто їх надав.
У вас проблема в Раді, пане генеральний директоре.
Розберіться.
Агов!
Дідько.
Ану стій.
Вертайся…
Ти мене до інфаркту доведеш!
Я бачив твоє волосся!
Його так просто не забудеш!
Я тебе впізнав, Теде!
Ще в тому ж стилі?
Ну…
Я вам їх приніс, щоб ви могли це зупинити.
Бо стає гірше.
Те, що коїться в Мідлгемптоні…
Все, що ти приніс, я передав Рою.
Рою? Ні. Він не підходить.
Підходить. Він заступник голови. Він розбереться.
Але він сказав, що має знати, хто ти, щоб розслідувати далі.
А ви що?
Сказав, що не знаю. Бо досі не знав.
Погрожуєте?
Ні, синку, ти хіба мене не зрозумів?
Я маю на увазі…
Ти не ту людину обрав.
Я непопулярний.
Мене ніхто не слухає.
Мене вважають нікчемним стариганом. І, можливо, вони праві.
Я нічого не можу змінити.
То віднесіть тому, хто може.
Я вже тобі казав: Рой з усім розбереться.
Це злочини, Семе.
Ти цього не знаєш, синку.
Віднесіть в поліцію.
Річ от у чому:
мені подобається бути радником.
І я багато хорошого на цій посаді роблю.
Я бачу те, що інші навіть не помічають.
А як візьмуся за це,
то, передчуваю, на посаді вже недовго протримаюсь.
А ви, однак, візьміться.
Перед вами свобода осяяна яскраво
Хіба не чуєте ви її заклик?
Вона здивована вашими лінощами
Розірвіть свої важкі пута
Нехай прорве тишу грім війни
«Що ти робиш?» Він каже: «Рибалю».
«На що ти ловиш?» А він: «Не лізь у мої, бляха, справи!»
Це вже втретє за вечір.
Довбана простата.
Ненавиджу цей хор.
А по твоїм співам не скажеш.
Живу минулою славою.
Сам знаєш.
Все це належить організації.
Карнавал, що спонсорували «Брітіш Стіл». Гурт. Хор.
Це все минуле.
Як на мене, є такі моменти минулого, які варто берегти.
Коли завод закрився, в місті лишилося 11 000 безробітних.
Знаю.
Ніхто не мав жодного уявлення, що робити,
поки небайдужі не вирішили витягти максимум із ситуації.
Вони не дали нам втонути.
В курсі, скільки я це вже чув?
Бо це правда.
Сам в чергах по допомогу стояв. У довбаному відчаї.
Думав…
Ми всі думали, що вже без шансів.
Ми були наче ті шахтарі — в повній дупі.
Стояв колись в черзі на 11 000?
Я вдячний за минуле, і пишаюся тим, що ми робимо зараз.
Торі, європейці. Я прийму їхні гроші…
Я щось не певен, що ми досі про хор.
Слухай… У мене й без цього дупа горить…
Вони мене за яйця тримають.
То і дупа, і яйця?
«Дивосвіт» іде на дно.
-На дно? -Усе гаразд. Я з усім розібрався.
Але суть у тому,
що я намагаюся не висовуватися,
а коли стану головою…
-Ти балотуєшся? -Я з усім розберуся.
І, Семе, гадаю, я зможу потягнути тебе з собою.
Заступник голови. Скористайся цим. Штурхани ту залізничну кампанію.
Та я маю… Ми маємо показати людям, що я можу розібратися з нашими проблемами.
Тобто прогрес має відбуватися швидко,
а з усім іншим — порядок.
Що важливіше:
прогрес
чи проблеми?
Не можна, щоб люди зливали внутрішні документи, Семе.
-Ти що робиш? -Ну ж бо.
-Пусти. -Вливайся в команду!
Поглянь, що ти наробив.
У мене тепер штани в сечі.
Та то вода з крана!
У команду?
Радше, в стрій.
Бо тут речі так робляться?
Так воно і є.
Думаєш, їм на нас не насрати? ЄС? Блеру?
Ми приймаємо подачки, дякуємо, але з усім самі розбираємося. Хіба що
люди починають гудіти.
Тоді грошики можуть просто зникнути,
а я цього не допущу. Не за мого керівництва.
Кажи ім'я.
Допоможи мені, а я поможу тобі. Ти ж знаєш, я можу.
Ти хоч розумієш, як давно я чекав, щоб ти почав мене серйозно сприймати?
Стати твоїм заступником було б для мене честю.
-Ну то давай. -Але я… не можу.
Не хочу.
Не так.
-Ти відмовляєшся? -Я не маю для тебе імені.
Семе…
А ще…
З мене годі.
КЛАСТЕР ВАД ПОБЛИЗУ ТОКСИЧНОГО ЗВАЛИЩА
Мамо!
Ходімо!
Усе гаразд?
Привіт, коханий. Ось, почитай.
Не знав, що ти The Sunday Times читаєш.
Тітка Мейбл прочитала на 10 сторінці й подзвонила.
МАТЕРІ ВВАЖАЮТЬ, ЩО ТОКСИЧНІ ХІМІКАТИ ПРОСОЧИЛИСЯ У ВОДУ
І СПРИЧИНИЛИ ВРОДЖЕНІ ВАДИ У ГРУПИ НОВОНАРОДЖЕНИХ
Це чимало дітей.
І це сталося тут.
Це щодо Семюела?
Гадаю, що так.
Ні.
Сюзан? Давно не бачилися.
-Читала твою статтю. -Це не моя стаття.
Але відмовка непогана, ага?
Відмовка?
Чого твій малий трохи калічний.
То ти жалості по газетах шукаєш.
-Та що ти знаєш? -«Бідна я нещасна».
Марку?
Марку!
Що б ви не продавали, ви невчасно.
Вибачте, якщо ви зайняті.
Бо восьма ранку. Ви б які були?
-Хотіла вас до роботи спіймати. -Потім приходьте.
Мамо.
Що у вас з оком?
Насильство в сім'ї.
Ви тут через статтю?
Я лише була вдячна дізнатись, що я не сама.
Він — щасливе дитя, та біль від операцій…
А як подумати, що це чиясь провина…
Ви були вдячні?
Так. Ще й як.
Гаразд, заходьте. Але чаю не чекайте.
Затисніть тут.
Усе гаразд.
Вони в порядку?
В порядку?
Ти молодчинка.
-Пане Тейлоре. -Ось і вони.
Поглянь.
-Привіт. -Привіт.
Привіт.
Вітаю, Трейсі.
Вони ідеальні.
Усе гаразд.
МІСЬКА РАДА КОРБІ
Агов, Теде! Тедді!
-Ні. Мені треба йти. -Тедді, Тедді, Тедді.
Звісно.
Просто хотів тобі повідомити, що мене відсторонили.
Що? Чому?
Знаєш, мій тато теж помер.
Десять років тому. Рак підшлункової.
Теж заводський.
Нам сказали, що це не має жодного стосунку ні до чого.
Але ж ми знаємо?
Для мене він був крутий:
міг кого завгодно перепити, морду начистити.
Натомість він плазував перед всякими засранцями.
Єдине корисне, що він мені сказав —
знайти таку роботу,
де б на тебе не срали ті, хто зверху.
Мій теж щось подібне казав.
Та він помилявся.
Головне — плазувати перед потрібними людьми.
Знайди собі тямущого лідера — він не підведе.
Ти про Пата?
А це означає,
що те, що зі мною сталося,
це ненадовго.
А от те, що зробили тобі…
Це вже інша справа.
Що?
Дивись, мамо!
Виглядаєш краще, ніж я очікувала!
А що ти очікувала?
З двома за раз я б скалічилася.
Оце ти жорстка.
Вони такі милі. Всі пальці цілі?
-Ага. -Пощастило.
-Конноре! -Іду!
Треба твоя допомога.
Гаразд.
Зі мною вже п'ять матерів зв'язалися. Мене обступають адвокати…
Ага.
А ти ж бухгалтерка, тож…
І?
Скажи мені, що робити. Я тебе слухатимуся.
Щодо чого?
Щодо справи. Щодо того, що нам заподіяли.
Можливо. Про вади. Що скажеш?
Хочеш моєї поради, чи варто заводити судову справу?
Я завжди думала, що це я винна.
Що це через мене. Мій діабет, чи мій…
«В школі не слухаєшся. Сама себе підведеш, дівчино».
Я думала, Коннор такий вийшов через мене.
Я думала, це через мене. Що зі мною щось не так.
От і інші матері так кажуть. Бо такі вже ми є.
Себе звинувачуємо.
Тож нам потрібен найкращий адвокат.
А я не знаю, що робити.
Ти бухгалтерка. Розумна. Тож допоможи.
Ви не схожі на адвоката.
Справді?
Ну, бо без перуки.
Або моя перука дуже добре схована.
-Не варто заради мене прибирати. -Це я заради себе.
Бо соромно.
Дякую, що прийшли.
Дякую, що покликали.
Припускаю, у вас були інші кандидати.
Шість.
Ще з трьома зустрічатимусь. Справа ще не ваша.
Звісно.
Отже? Чому ви хочете цю справу?
Тільки не гроші. В нас нема.
Але ж це заради грошей. Для вас.
Щоб отримати компенсацію для сина.
Але…
Я вірю у вашу мотивацію.
Мені сподобалося, що в статті ви сказали, що це заради правосуддя.
А ви хочете правосуддя?
Я працював з кількома такими справами.
Залізнична катастрофа в Саутоллі. Паддінгтон. Вотфорд.
Любите залізниці.
І я завжди спочатку переконуюсь, чи є в нас справа,
а тоді вирішую, як найкраще допомогти.
Думаєте?
Тож не певні, що справа є?
А інші певні.
Видно, в них інші методи.
Здається, ви знали мого батька. Ларрі Коллінза.
Пан Коллінз? Мій класний керівник?
Так.
Я тут виріс.
Влітку працював на сталеливарному заводі.
Тож я прочитав статтю і подумав…
Я хотів бути вам корисним.
Хочу справедливості. Як і ви.
Я бувала з такими балакунами на побаченнях.
І не вірю вам.
Скажіть, скільки батьків вже до вас звернулося?
Семеро. І ще троє до Патті з пабу.
В усіх діти з інвалідністю десь одного віку?
Десь так. Я всіх записала.
Можна поглянути?
Це не означає, що ви мені справу передаєте.
Перепрошую за почерк.
Ось. Тримайте.
СЕМЮЕЛ 3, АРТУР 4, ШЕЛБІ ЕНН…
Це буде дуже корисно
для того, кого ви оберете.
Недостатньо?
Дещо треба буде довести.
Де жили ці матері? Що їх об'єднувало?
Які були фактори ризику?
Як з ними всіма трапилося одне й те саме?
Треба довести факт недбалості.
Якщо нам вдасться, ви зможете…
Зможете виграти справу.
І це буде безкоштовно. Рахунок я не виставлятиму аж до завершення справи.
Не довіряю я людям, що працюють задарма.
Тоді не довіряйте мені.
Я завоюю вашу довіру.
Конноре! Ану брись звідти!
Нічого. Хай лишається.
Привіт.
Що тобі відомо про кейси?
Он воно що таке.
Так. Кейси розроблялися з використанням крокодилячої технології.
Той механізм, який ти відчуваєш спиною, — це шарнір.
І він відкалібрований, тобто його спеціально зробили так,
щоб…
миттєво захлопнутися.
-Просто хотів попередити. -Ви жартуєте?
Ага.
Чого?
Думав, тебе потішить.
«Сьогодні Рада оголосила про ретельне…»
От дідько.
«Рада оголосила про ретельне розслідування того, що сталося
з дітьми, про яких ідеться в статті The Sunday Times».
Ага. «Ретельний медичний огляд»?
Може, якось більш офіційно?
«Ми проведемо ретельну перевірку…»
-Якого біса? Мене звільнили? -У мене зустріч. Приходь пізніше.
Якого біса ви це робите?
Твої трати на авто.
Мене так навчили! Округляти. Всі так роблять!
Це не лише ти, синку.
Ми зробили ретельну перевірку.
У нас тут забагато махінацій.
Звільнили Білла Мартіна. Бухгалтера Брайсона.
Сумні часи.
Я знаю, чому ви це робите. Ви неправі.
-Це ти неправий. -Я?
А твій батько, Господь його милуй, був чистий як сльоза.
Йому було б соромно.
ПОЛІЦЕЙСЬКИЙ ВІДДІЛОК НОРТГЕМПТОНШИРА
Чипси покладеш?
-А ти заплатиш? -Вони випивку куплять.
Не куплять. Жінки пити не купують. А він може за чипси заплатити.
-Я заплачу. -Не заплатить. Це не його бар.
Скільки там їх збереться? Десять? А ще закуски виставляти.
-Ти ж сама хотіла розібратися в справі. -І досі хочу.
Просто не хочу вечірку з чипсами.
А правда, що твій тато — Коллінз «Окопна нога»?
-Що? Чого ви його так звете? -Як же ти дратуєш.
Сюзі теж так його звала. Бо він був старий.
Та він був норм.
Дав мені уникнути покарання через місячні три суботи підряд.
І чого ти на мене це скинув? Я не вмію таке організовувати.
Ти вже з сімома матерями знайома.
Зі статтями і…
Якщо сьогодні сім прийде — вже чудово.
І, якщо не помиляюся, в Корбі всі запізнюються.
Привіт.
Давай допоможу, подруго.
Дякую, що прийшла, Трейсі.
Дякую.
Привіт. Гаразд.
-Меґґі. -Привіт.
-Сідай. -Дякую.
Гаразд.
Бачиш?
Бачу. Сильно не радій.
Гаразд.
Привіт.
Вітаю. Я Сюзан Макінтайр.
Дякую, що прийшли.
Довго не говоритиму.
БІЛЛ МАРТІН ПРОЄКТУВАННЯ ТА БУДІВНИЦТВО
Я не…
Не думала, що нас буде стільки.
Усі на вихід!
Дзвоніть 999!
Треба з'ясувати, чи не постраждали наші діти від того, чого не мало статися.
Це Дес Коллінз.
Він адвокат. Але прикольний.
Він розповість вам про решту.
Вітаю.
БАРІЙ МОЛІБДЕН
Я вважаю, що вас і ваших дітей жорстоко скривдили.
Ми з'ясуємо, хто в цьому винен, і доможемося для вас справедливості.
Переклад субтитрів: Бурштина Терещенко