UNA SÈRIE DE NETFLIX
29 D'ABRIL, 1975
TRES DIES ABANS
HUDSON, NOVA YORK
- Bon dia. - Bon dia, senyor.
La menjadora del camí principal ja està buida.
De debò?
Sí, juraria que la vaig omplir ahir. Potser han sigut les gralles blaves.
Els agrada el menjar car.
Jo me n'ocupo, senyor.
Ja ho faig jo. Potser són els esquirols.
Uns molt afamats.
Bon profit.
L'agenda d'avui, president.
Gràcies.
- Que vagi bé. - Gràcies.
- Tingui. - Gràcies.
EX PRIMERA DAMA ESPERA CONFIRMACIÓ DEL TRIBUNAL D'APEL·LACIÓ
- Quan aterra la meva dona? - No n'estan segurs.
Hem de donar un nombre al càtering pel dissabte.
Sap res d'Alex?
No.
Assumiré que vindrà.
Envia la visita d'avui a la caseta.
Sí, senyor.
Gràcies.
CAMPANYA 2004
Adlai Stevenson em va dir
que la clau del seu èxit polític era saber llegir del revés.
Hola, president. Ho sento, no l'havia vist.
La invisibilitat és el superpoder
que els expresidents hem d'aprendre a dominar.
Agafa'l.
- Ho fa de debò. - Vaig començar estudiant Dret.
Vaig descobrir que mirant una mateixa dada hores o dies més tard
trobava algun detall que m'havia passat per alt.
Tot és molt més fàcil amb aquests diaris.
Em preguntes per què trigo tant a escriure el llibre?
Ben diu que no em volia veure.
És un plaer.
Però no sé com m'ajudaràs a escriure la meva memòria.
Si pregunta, trobarà que he treballat amb gent important.
No tan important com vostè, és clar.
Vaig deixar de ser important abans que nasquessis.
No hi estic d'acord.
Va ser l'últim president modern
capaç de reunir el suport dels dos partits.
- La seva biografia pot ser de gran ajuda. - Ben diu que ets bona.
Saps qui és?
- John Flanagan. - Sí.
Van créixer i servir a l'exèrcit junts.
Va sobreviure dues missions, el van matar a casa quan recollia la llet.
El va inspirar a ser advocat.
Seu.
Sí, John sempre deia això.
"La grandesa requereix grandesa."
Mai ho vaig entendre, però ara crec que sí.
Et guanyes la reputació pel que fas.
- Sobretot en aquells moments. - Vostè en té molts.
La gent els sap tots.
No tots.
Com quin?
Per què, amb una victòria segura, es va retirar sense motiu?
Sense motiu? Tothom sap la resposta.
N'hi ha que creuen que hi ha altres raons.
Tu ho creus?
No, però avui dia un rumor sense negar es converteix en un fet.
Estàvem massa ocupats enterrant el nostre fill per llegir rumors.
Senyor, no puc imaginar el dolor que van passar.
Però no n'ha parlat des de llavors, i algunes persones...
Sé que vaig molt tard amb l'entrega
i al teu cap li dec o un llibre o els seus diners.
Digues-li que aviat li enviaré l'esborrany.
No és tan fàcil, va ser president dels Estats Units.
Li he parlat del seu fill i m'ha fet fora.
Ben, tens un problema més greu.
Escriptor fantasma o no, crec que no és capaç d'acabar-lo.
No sé que va passar llavors,
però no hi vol pensar.
Ben?
Deu ser una zona sense cobertura.
AIXÒ TORNARÀ A PASSAR
Hem rebut informes no només d'apagades generals
que han afectat diverses estacions regionals,
també de sistemes informàtics de control de transport,
comunicacions i altres infraestructures completament bloquejades.
No saben com s'han invalidat els avisos.
Els primers càlculs estimen un gran nombre indefinit de víctimes.
...vagons de metro i trens plens de viatgers
que s'havien desviat al mateix carril
ha resultat en col·lisions i ferides greus.
La policia informa que els equips de suport vital no funcionen,
com els generadors de reserva, i els pacients...
Els avions han perdut el contacte amb la torre
i han hagut de volar sense suport...
...víctimes...
Sembla que tots els mòbils del país mostraven la mateixa amenaça.
"Això tornarà a passar."
- Senyor. - Un minut...
- Senyor. - ...de terror.
- Les heu trobat? - La Sra. Mullen venia de Washington.
La FAA diu que només han caigut tres avions
i cap d'ells venia del Nacional.
- I Alex? - Encara res.
La nació es pregunta què tornarà a passar,
quan passarà i qui n'és responsable.
CONSOLAT RUS, NOVA YORK
Un minut exacte.
Tots els sistemes.
Després han tornat.
Sí, jo me n'ocupo.
La Casa Blanca i aquest país
han ignorat la nostra gran vulnerabilitat durant massa temps.
Fa temps que jo mateix i congressistes de tots dos partits patim.
La interconnexió global té un preu.
És hora de despertar.
HUDSON, NOVA YORK
Aquest vídeo del metro de Nova York
mostra el moment en què el comboi es queda sense energia,
just abans que els mòbils es desactivessin.
- Saluda la mama. Digues: "Hola, mama." - Hola, mama!
Visca! La primera vegada al metro!
Hola, mama...
Tranquil, ara baixarem.
Hi ha un tren al davant. Per què no parem?
Què passa?
No s'atura.
RESULTATS DEL CIBERATAC
Hola.
- En saben res? - Encara no.
Vaja. Estic bé, George.
Els avions enlairen rapidíssim, però després hem estat per LaGuardia.
- Heu parlat? - Està bé.
- S'està preparant per la sessió. - D'acord.
- Com de greu és? - Molt.
Creuen que els sistemes són perfectes.
Però que tots hagin fallat alhora sobrepassa les nostres capacitats,
que jo sàpiga.
- Els russos? - Pot ser, però...
Mitchell parlarà des de la Casa Blanca, ja pot estar preparada.
...el país ha ignorat la nostra gran vulnerabilitat...
Mentrestant aquests pallassos només atien el foc.
He vist un cos a l'encreuament.
Tant de bo no sigui cap veí.
És hora de despertar. Això no pot tornar a passar.
Aquestes són les paraules del portaveu de la Casa, Richard Dreyer.
Amb acusacions amargues, intents de recerca i recuperació
i poques respostes,
esperem que la presidenta es dirigeixi a la nació,
que hauria de ser imminent.
DIA ZERO + 1
Què passa, maco?
Del?
Les recerques han continuat a la nit
a centenars de llocs d'accidents de tren i de trànsit.
Mentre la gent busca familiars i amics,
han aparegut altars improvisats per tot arreu
pels milers de morts confirmats.
Mike, hem escoltat el terme 'dia zero'...
- Hector, bon dia. - Bon dia, senyor.
Hi ha alguna cosa fora. Una guineu, un os rentador, un coiot...
No ho sé, no l'he vist.
Però l'he sentit i crec que Del l'ha ensumat.
Posaré trampes quan tot hagi passat.
Gràcies.
En termes senzills però tècnics,
'dia zero' és un ciberatac a les vulnerabilitats desconegudes
de programes.
Bon dia.
- Deixa-ho, gràcies. - Sí.
...sospitós potencial és a l'abast.
Un atac digital hauria de...
RESUM SERVEI SECRET PER EXPRESIDENT MULLEN
- Tingui. - Gràcies.
...un rastre dels culpables. És correcte?
Roger Carlson ha vingut.
No tenen res de res.
Senyor, Roger ha vingut.
- Roger és aquí? - Sí.
Kevin diu que espera des de les cinc del matí.
- Coi, que entri. - Sí, senyor.
Hola! Però què fas aquí?
Estàs bé?
No.
Vull dir... sí.
Estic bé.
Sí, considerant tot el que ha passat.
És clar, és un tema molt greu.
S'ha reiniciat tota la xarxa de trànsit.
Tots els llums fan pampallugues.
Has vingut només per mi?
És un viatge molt llarg només per això.
A veure, sí.
I alhora... no.
- M'ha trucat la Casa Blanca. - Has vist el discurs?
- Sí. - No tenen res.
Em fa llàstima.
Ho sé, per això crec que m'han trucat.
Creuen que seria útil que visités algunes zones de rescat,
- reunís les tropes, donés la mà a alguns... - Això ja no és feina meva.
Algú ho ha de fer.
Vostè ho ha dit.
És obvi que no tenen ni idea
de qui ho ha fet, per què o si tornarà a passar.
Van de cul.
Senyor, tothom va rebre la mateixa amenaça als mòbils.
Semblava personal.
I ara mateix crec que el poble necessita saber que tot anirà bé.
Que no s'espantin.
Cal un líder fort.
Si em diu que no, trucaré i rebutjaré la proposta.
O podria sortir mitja hora perquè la gent no se senti sola.
MANHATTAN, NOVA YORK
President!
On és el meu fill?
Gràcies per venir. Soc el suboficial Sweeney.
Treballem aquí des de l'incident.
- No volem molestar. - No passa res, és un plaer tenir-lo aquí.
- Com aneu? - És impactant, però anem fent.
Perfecte. Necessiteu res?
Potser més bufadors. Hi ha molt metall pesat.
A veure què en puc fer.
- Per aquí. - Tenim el contacte de Fort Drum?
Mira què els poden portar els enginyers.
- D'acord, els trucarem. - President.
El primer tren estava aturat a l'estació quan el segon el va colpejar.
Traïdors socialistes!
- És una estafa a l'assegurança! - Deixa't de conspiracions!
Millor tornem.
Porteu més agents.
Ens heu de deixar fer la nostra feina.
Allà encara hi ha gent atrapada.
Són figurants! Segur que allà no hi ha ningú!
El meu fill és allà baix!
- Tornem al cotxe. - Tranquil.
Una mica de respecte!
Escolteu-me, per favor!
Què us passa? Això és just el que volen.
- Encara no sabeu qui ho ha fet! - Exacte, ni tu ni jo ho sabem.
Però què aconseguirem amb tots aquests crits?
Som estatunidencs, hauríem d'ajudar-nos els uns als altres.
Creus que fas el correcte? Doncs no.
Tens por.
¿Creus que si t'exaltes per una merda de conspiració
deixaràs de tenir por? Doncs no.
No actues com un estatunidenc ni com un patriota.
- Vols lluitar per la gent treballadora? - Algú ho ha de fer!
Doncs hi ha gent treballadora enterrada aquí sota!
Entenc que no confieu en el govern.
No sempre ha ajudat tothom.
Però això no és pel govern, l'1 % o com li vulgueu dir.
És per algú que ens odia,
que està en contra dels nostres valors,
de tot el que ens fa ser qui som.
I han trobat com fer-nos mal, res més.
Ara ells han de tornar a treballar i rescatar la gent.
I els heu de respectar.
Voleu quedar-vos i oferir suport o pregàries? Perfecte.
Però feu-ho darrere de les barricades.
President!
- Si m'ho permet, ha estat increïble. - Gràcies, Terry.
- Hola. - De debò? En el meu districte?
Has vist les notícies?
Tu fas la teva feina a Washington i ell la fa a casa.
- Us dona bona reputació. - No necessito cap ajuda, Roger.
Ha sigut idea teva?
- La Casa Blanca hi està d'acord. - De qui era la idea?
El que em pensava.
Sempre dic: "No subestimeu Roger."
"Trobarà la manera d'entrar encara que calgui una catàstrofe."
Ara soc amb el teu pare, si vols...
Malparit.
BRIGHTON BEACH, NOVA YORK
Fas tard.
Au, va. No hi ha metro ni Ubers, he vingut caminant.
Felix va tancar i va desaparèixer, però l'estic buscant.
Creia que éreu família.
Ho som, és que... a vegades fa aquestes coses.
Troba un nou lloc pels servidors i ens envia l'adreça.
T'ho juro.
Em parlarà d'aquí a un o dos dies.
Ha sortit a tots els mitjans, fins i tot als fatxes.
M'he deixat emportar, no hi hauria d'haver anat ni dit res.
Has fet bé, algú ho havia de dir.
La presidenta ha trucat, vol que demà vagi a la capital.
- Per què? - No m'ho ha dit.
Potser una foto a l'Oval. Qui sap?
Però et prometo que tornaré a la nit, jutgessa del segon tribunal d'apel·lació.
Han posposat el vot, però ho celebrarem.
No m'importa demà.
No subestimis Mitchell.
Esperava brillar els mesos abans de les eleccions
i ara la seva agenda està congelada fins que s'arregli.
No perdrà el temps amb fotos, t'ha trucat per utilitzar-te.
Avui ha sigut el principi i el final del meu retorn polític.
Ara és el teu torn i no se'n parli més.
En vas sortir net, no importa què diguin.
Ja sabem la victòria que va suposar.
Recorda com de complicat va ser.
Ja ho sé, ara soc un autor amb una data d'entrega i res més.
Passi el que passi demà, que no et diguin el contrari.
DIA ZERO + 2
En quatre anys mai vaig veure aquesta sala.
- Però és maca. - Sí.
President.
Ja pot passar.
Gràcies per venir, president Mullen.
Gràcies a tots.
Dineu i torneu d'aquí a dues hores.
- Senyor. - John.
- President. - Jim.
Presidenta. Com va tot?
Seu.
- Pots seure allà si vols. - És teu, jo em quedaré aquí.
És tan greu com sembla?
Se m'acaben les maneres de dir que no en tinc ni puta idea.
La CIA no en sap gaire de ciberatacs, però Fort Meade, sobretot la OAM...
Encara són els millors, però van de cul.
Una vulnerabilitat de dia zero sol aparèixer només a un sistema operatiu.
Com el teu iPhone.
Però això va explotar les vulnerabilitats de desenes de sistemes.
Els va apagar durant un minut exacte
i els va tornar a encendre.
- No és cosa nostra. - No.
Just ens hi havíem posat quan va tornar tot a la xarxa.
Sense cap demanda ni declaració de responsabilitat?
- Res? - Només aquella amenaça.
A Meade es van tornant per trobar un rastre digital
equiparable al nus gordià.
Quin és el pla?
El congrés autoritzarà una comissió d'investigació especial
i li dotarà poders desmesurats
d'acord amb el nivell de l'emergència.
A la comissió li donaran poders de vigilància,
de recerca i confiscació
i, si és necessari, la suspensió de l'habeas corpus.
Caram, Evelyn. Això no ho vam fer ni pel 9-11.
Això és diferent.
Llavors sabíem qui ho va fer.
Ara no en tenim ni idea i se'ns acaba el temps.
Cal una entitat amb els poders de tots els cossos de seguretat
i d'agències d'intel·ligència treballant junts aquí mateix.
Detindreu la gent sense ordres?
En realitat...
ho faràs tu.
El meu temps de servei públic s'ha acabat.
Ahir va ser un error, un accident.
L'única cosa més important que un resultat ràpid
és un resultat en què tothom confiï.
Confien en tu.
Pensa-hi.
Què ha de pensar?
Tom, gira a la dreta. No anem a l'aeroport.
- Sabia que em trucaries. - Com estàs, Jeremy? Pots parlar?
Amb tu sempre, però estem en protocol de confinament.
- Tothom ha d'esperar fora. - Ara ens veiem.
SEU DE LA CIA LANGLEY, VIRGINIA
- El cavaller de brillant armadura. - Fins on arriba?
Em sorprèn que Axios no ho hagi publicat al matí.
Si fos tu, m'hi hauria negat abans de marxar de l'Oval.
Tu sempre ho analitzes tot millor.
"Mullen no s'acollona amb res."
És el que han dit alguns aquí, els pocs que et recorden.
Hem mirat els models. Si torna a passar, no ens en recuperarem.
Quan començarem a aprovisionar aigua i clavar caps als pals?
La conclusió és entre 24 i 28 dies.
Vull saber qui busqueu.
- I tens raó, no m'acollona res. - Espero que no ho faci el que et diré.
Anem per feina.
- George. - Digues.
Crec que és important que sàpigues que això és molt...
President.
Senyor.
Tot bé, senyor?
Sí, marxem.
Què ha dit?
El mòbil.
Ha trucat a Tintoreria NuWay. Deixi un missatge.
Hola, vull concertar una recollida per aquesta nit.
L'has portat?
L'he agafat del seu despatx abans de marxar.
Bé, gràcies.
Per si era més que una fotografia.
CONSOLAT RUS, NOVA YORK
Felix ja està operatiu. T'envio la ubicació, però jo passo.
HUDSON, NOVA YORK
Benvingut.
Quina alegria veure-us.
- Hola, Ellen. - Hola, George.
Benvinguda.
- Hola. - Hola.
Molt típic.
Còctels i canapès per l'1 % mentre el món es crema.
La teva mare s'ho mereix.
I creiem que cal demostrar que no tenim por.
- La gent vol estar amb els amics. - I amb tu.
Oi?
Au, va. Aquests no són amics de la mama.
Són arnes llepaculs que volen al voltant de l'home del moment.
Hola, Michael.
Creia...
que trigaria més a saber-se.
Sí, la premsa s'ha afanyat des de la teva última vegada.
Roger diu que votaràs en contra.
No importarà, però sí.
És clar que votaré en contra, és de fatxes.
Au, va.
Ja saps que serà temporal, fins que entenguem què està passant.
Això és el que diuen els dictadors quan prenen el poder.
- De debò t'hi estàs pensant? - Encara no m'he decidit.
A veure, escolta'm un moment, per favor.
Imagina que al final tot resulta ser molt senzill.
Que ha sigut Moscou, la Guàrdia revolucionària
o uns neonazis que han après a utilitzar l'ordinador.
Però és igual, d'acord? Perquè no tothom vol una resposta.
Hi ha gent que veu una crisi com aquesta
i no la vol resoldre, la vol convertir en una arma.
Et faran cap de la comissió i et diran: "Agafa la pistola i dispara."
D'acord.
Gràcies per venir, significa molt per nosaltres.
Senyor, disculpi, és important.
- Natan ha arribat. - D'acord.
- No marxis, ara torno. - Bé.
- La tintoreria. - Gràcies per venir.
És clar, és el que fan els amics.
- Què en saps? - Depèn.
Comparteixo informació reunida per Mossad amb el govern estatunidenc?
O faig petar la xerrada amb un company jubilat?
Ja ho saps, jo mai dic res.
El GRU ha estat passant-li diners a uns hackers durant els últims sis mesos.
Són a Nova York.
Els típics pocavergonyes.
Fan atacs de ransomware, forcen criptomoneders
i li tornen part dels diners al consolat.
Suposem que és una bona manera de finançar altres operacions
i promoure el caos que al Kremlin sempre li agrada fomentar.
El seu líder es fa dir Felix.
Fa un parell de setmanes
vam sentir que algú estava muntant una granja de servidors al Bronx.
Amb processadors de gran nivell.
Dels que necessitaries per minar enormes quantitats de Bitcoin.
O per dur a terme un ciberatac.
I el nom de Felix torna a sortir.
- És un enllaç amb els russos. - Pot ser.
- Ho heu investigat? - Ho estem fent.
George, aquesta vegada,
és possible que algun dia em truquis i no et contesti.
Després de tants anys, és millor que siguem honestos.
DESCONEGUT HEM DE PARLAR.
- Merda. - Alex?
Hòstia.
M'has seguit?
No, t'he vist entrar
- i he pensat que potser... - No.
- Què li has dit sobre la comissió? - Per això em persegueixes.
Vaja, no sabia que eres tan patètic.
Necessito saber-ho.
Per què? Per tornar a pujar-te les tarifes?
M'he assabentat que els teus companys van vendre en curt abans de l'atac.
- Dius que ja ho sabien? - Dic que és sospitós.
Ostres.
Comences a assemblar-te als conspiranoics de la televisió.
Ja sé que últimament no tens gaire feina,
però aquesta situació et supera.
Més del normal.
Encara t'ofèn que no et veiés preparada?
Se'm va passar quan vaig guanyar per 23 punts per segona vegada.
Ho ha de fer.
Creu que el món no ha canviat des que va marxar.
Crec que és ben conscient dels canvis.
Dreyer i els seus companys no són els mateixos amb qui va treballar.
No és el mateix país.
Si torna ara, l'esmicolaran.
- Hector, canvia la cançó. - Què?
- Canvia la cançó. - Com?
Canvia la cançó!
Ho sento, m'han entretingut. Crec que no queda ningú.
Et mereixes més. T'ho compensaré quan siguis presidenta.
Ha sigut perfecte.
Deus estar baldat.
Llavors què?
Sense dubtes, és una trampa política.
Mitchell ha de prendre una acció decisiva
i sap que la meitat del país odiarà qui ho faci.
Això no em pot aturar.
Ets la millor jugada.
Tothom diu que vol la veritat,
però en realitat és millor per tots si no es troba el responsable.
Així poden seguir culpant-se.
- Ho has pensat tu? - La nostra filla.
- Diu que ho convertiran en una arma. - Sempre ha sigut una exagerada.
Però...
en aquest cas, crec que no acaba d'encertar.
Aquesta comissió és la major ofensa a les llibertats civils
que mai s'ha gosat fer.
D'acord, doncs li diré a Mitchell que no ho faré.
Per això ho has de fer.
Ja és una arma.
Qui més voldries que premés el gallet?
Digues.
Hem buscat sota una pedra i no endevinaràs què hi ha sortit.
- Pots parlar? Has d'anotar això. - Sí, un moment.
Després d'aprovar-la ahir, Mitchell ha autoritzat la comissió.
DIA ZERO + 3
S'espera que Mullen faci pública la decisió...
...en una conferència anunciada aquest matí.
Hola a tothom.
Aquest matí,
milers de compatriotes encara enterren els seus propparents,
víctimes d'un atac atroç i covard.
Tant a les nostres vides i propietats,
com al nostre sentit de seguretat i d'identitat.
Ahir el Congrés dels Estats Units va votar amb una gran participació
i el suport dels dos partits.
La presidenta va firmar
una llei que autoritza la creació de la Comissió Dia Zero.
Amb gran humilitat i una enorme determinació,
he acceptat la petició de la presidenta de dirigir la comissió.
No jutjaré l'abast dels poders que se m'han concedit.
Són poders sense precedents, com aquest perill.
Però us ofereixo una promesa sincera.
Els aplicarem només quan siguin absolutament necessaris.
Tenia un amic.
Ja no hi és, es deia John Flanagan.
Segur que alguns esteu cansats de sentir-ne,
era un gran amic i em va ensenyar moltes coses.
Una d'elles és que no decidim quan ens arriba el moment.
Creia que la meva vida pública s'havia acabat, com qui escriu un llegat.
Però m'han fet cap d'aquesta comissió.
I faré tot el possible per trobar el responsable.
Us prometo
que li ho farem pagar.
Gràcies.
L'antic advocat Mullen era conegut per la seva valentia i resistència,
una excel·lent reputació que va créixer durant el seus quatre anys de president.
A la gent li costa molt tornar a la normalitat.
Crec que portar Mullen és...
...una decisió perfecta, i segurament l'única.
Imparcial, un investigador admirable,
l'únic que pot travessar el camp de mines polític
i trobar el responsable abans que torni a amenaçar
amb un altre atac.
Trenta minuts fins a Manhattan, arribarem a les 6.
DIA ZERO + 4
- George. - Què passa?
Tot el que et vaig dir ahir és cert.
Teníem raó, és la clau a tot.
Has de...
Natan.
Natan!
Espereu, ara torno.
He d'agafar una cosa.
Esperem la llegenda un moment.
Senyor?
Senyor, va tot bé?
Senyor!
Obri!
Senyor, necessito una resposta!
Senyor!
Codi vermell a la caseta.
Ràpid! Tenim una emergència mèdica!
Nick, tens l'ariet?
Vinga! Afanyeu-vos!
Va!
QUI VA MATAR BAMBI?
BAMBI ÉS MORT HE MATAT BAMBI? GEORGE VA MATAR BAMBI
Senyor, es troba bé?
Algú ha forçat la caixa i ha canviat el diari.
És impossible.
Senyor, està bé?
Es troba bé?
Senyor!
A on collons va?
Hi ha cap probabilitat que algú s'hagi infiltrat al despatx?
Jo no he vist res.
Per què s'ho inventaria?
Hector, ha entrat algú al meu estudi?
Ens tenia preocupat.
Qui ets?
- Qui ets? - Qui és qui?
Tu! Qui coi ets tu?
- On és Hector? - George, deixa de cridar.
Estàs bé? Què passa?
- Qui és aquest? - Tranquil.
On és Hector?
Es va jubilar fa cinc anys.
- Què? - Ell és Wayne.
Hector està jubilat.
George?
George.
Subtítols: Júlia Fuentes Ripoll